ВОЛТРОН: ЛЕГЕНДАРНИЯТ ЗАЩИТНИК
Сезон 1, епизод 9 "Отровата на кристала"
Обожавах аромата на планинската ирга в сутрешния бриз.
Аз също, Алура.
Помниш ли фестивала на летните плодчета?
Хората от цяла Алтея идваха за беритбата.
Помня как сокът от плодовете изцапа любимата ти рокля.
Беше много разстроена.
На майка й отне цяла вечност да ме успокои.
Алтея много ми липсва. Както и ти, татко.
Ще ми се да не трябва да е така. - Знам, Алура.
Но като лидери трябва да правим това, което е правилно за хората.
Дори това да означава огромна саможертва.
Знам, татко. Винаги си го казвал.
Принцесо, ето ви. Какво правите тук? Би трябвало да си почивате.
Коран, не може ли да остана?
Церемонията отне много от силите ви. Елате в стаята си.
Почини си, скъпа. Ще бъда тук, когато си по-добре.
Обичам те, татко. До скоро виждане.
Пидж, ела в залата за задържане.
Добре, хора, Сендак е почти готов.
Но трябва да ви предупредя, че тази технология бе предназначена
за запазване на спомени, а не за разпит.
Коран, знаем, че технологията не е предназначена за това,
но ако можем да извлечем спомените на Сендак,
може да получим информация за войските на Заркон.
И тогава ще има: "Чук-чук." "Кой е там?"
"Отмъстителната ярост на Волтрон!"
Очарователно. Как работи това нещо?
Щом спомените са извлечени, биват записвани
на индивидуални молекули от микро нишки за съхранение.
Като умра, искам мозъкът ми да бъде съхранен на огромен кораб.
Информацията в мозъка ти ще се събере на хартиено самолетче.
Така ли? Информацията от твоя може... - Да?
Е по-малко от тази в моя! - Добра реплика, Ланс!
Така сте съединили спомените на крал Алфор със замъка?
Да, но досега не е правен опит с несклонен участник.
Това ли трябва да се случи? - Да му дадем малко време.
Не мога да чакам повече. Отивам да тренирам.
Ако ви трябвам, в лабораторията съм.
Може да извлека информация от кристала на Сендак.
Време е да нахраня звяра. Ще направя закуска.
Боя се, че и аз не мога да чакам тук. Имам милион задачи.
Инфектирането на системата ни от галрийския кристал,
битката с корабите и церемонията на Балмера
изтощиха сериозно стария замък на лъвовете.
Всяка система се нуждае от зареждане и поправка.
Ще остана. Информацията за Заркон е някъде в ума на Сендак.
Докато правите тези неща, мисля да си почина.
Да се освежа с лимонада или космически сок. Нещо.
Чакай малко. Ще дойдеш да ми помогнеш. - Какво? Защо аз?
Защото само ти остана и дейността ти не е важна.
Да не казах, че ще си почивам с лимонада?
Исках да кажа, че ще пиша домашни. - Късно.
Хубаво. Кажи ни, ако нещо се случи.
Широ? - Дадено.
Може днес да опитаме с малко крем слузле.
Окото ми!
Какво става тук?
Слузта ме приклещи!
Ще трябва да я обградим и да я спрем.
Добре, почакай.
За мен бе чест да готвим заедно. Да вървим!
Вероятно има неизправност?
Явно кухнята също се нуждае от рестартиране.
Да го оставим на Коран?
Откога "спиш ли в него, чистиш го" е правило на Волтрон?
И как камерите могат да спасят човек от смъртта,
но не могат да се почистят сами?
Самопочистващи се камери. Добра шега.
Това ми напомня времето, като бях млад кадет.
Тъкмо се записах в алтеянския космически отряд
в частта за нано оръжия и бях изпратен на подготвителен лагер.
Сержантът ни караше да чистим камерите ден и нощ.
Толкова задобрях, че получих първите си нашивки!
Коран! - Какви дни бяха само.
Продължавай с добрата работа и може и ти да получиш нашивки.
Ланс? Ланс!
Паладини...
Започни трето ниво на тренировка.
Край на тренировъчната поредица.
Край на тренировъчната поредица! Прекрати я веднага!
Знам, че си там, Сендак. И че си наясно с всички отговори.
Дай ми ги.
Ти си победен войник! Не можеш да издържиш вечно!
Значи ме чуваш.
Камерата ме затвори и заключи, докато бърбореше за лагер!
Сигурен ли си, че не си се спънал? Не те съдя. Случва се.
А и защо камерата сама ще се заключва и ще започва криогенния процес?
За да ме убие! - Просто е имало неизправност.
Добре, ще го кажа. Замъкът е обитаван от духове.
Корабът може да ти изглежда като вълшебно създание,
но е просто голямо въплъщение на свръхестествена технология,
която не може да се обясни от науката.
Звучи сякаш е обитаван, нали?
Но не е. Довери ми се, нищо необичайно не се случва.
Добре съм, добре съм...
Алура?
Алура, скъпа дъще...
Татко, какво правиш тук?
Добре, добре.
Коран, ти ли си? Стига сте се шегували. Не е смешно.
Помощ! - Ехо? Коран?
Помощ! Някой да помогне! Затворен съм във въздушния шлюз!
Идвам!
Добре, хубава шега. Хванахте ме. Хубаво.
Въздушният шлюз се отваря след 30 цъкания.
Край на шегата. Хванах се. Хора? Помощ!
Какъв беше първият ти чин в армията на Заркон?
Къде намерихте червения лъв? Коя е най-голямата слабост на Заркон?
Какво те кара да мислиш, че можете да го победите?
Ако ще нападнеш Заркон, къде би ударил?
Защо да го удряш, като можеш да се присъединиш към него?
Ако модулираме динамиката на кристала,
ще възпроизведем много от технологията на Галра.
Не мислиш ли, Хънк? Хънк, слушаш ли ме?
Какво? Не, съжалявам. Нападението на храната ме напрегна.
Щом не можем да вярваме на храната, културата ни е загубена.
Спокойно, просто замъкът се е бъгнал. Все пак е на 10 000 години.
Да, изглежда, че корабът не се опитва да ни убие.
Добре, всички сензори са на кристала. Включи го.
Хънк, да не би да изключи гравитацията?
Не, няма ключ за това. Нали?
Да му се не видят късите ръце! - Мразя тези малки неща.
Остави, Пидж. Ще доплувам до теб. Дръж се!
Край. Не мога да се движа.
Отново съм гладен. Дано излезе слузеста храна от стените.
12, 11, 10... - Помощ!
9, 8, 7...
Кийт! - 6, 5...
Какво правиш там?
Нужна ми е помощ! Ако не ме измъкнеш веднага,
ще бъда засмукан в космоса! - Вратите се отварят.
Отивам в космоса!
Кийт! Хайде!
Какво правеше там? - Кой беше онзи?
Опитваше да ме убие! - Замъкът ли беше?
Защото той се опитва да убие мен!
Алтеянските цветя са най-красивите.
Тъжно е, че ги виждам единствено в сънищата си.
Но като се събудя, спомените ми се разпръскват като спори от вятъра.
Алтея не е само спомен, Алура. Тя все още съществува.
Можеш да видиш алтеянското цвете, да го докоснеш.
Мога да те заведа там, у дома. - Така ли?
Би ли искала да се прибереш? - Да, искам да си ида у дома, татко.
Тогава ела с мен и аз ще ти покажа пътя.
Почакай. Имам идея. Хвани ме!
Да, успяхме! А сега какво? - Ритни ме колкото можеш по-силно!
Какво? Не, ние сме приятели.
Ритни ме, за да мога да стигна контролния панел.
Не, не, не!
Как може да си дремвате, докато замъкът опитва да ни убие?
Какво? Носехме се без гравитация! Знаеш ли колко е страшно?
Това не е страшно, а забавно! Замалко да отида в космоса!
Мен ме нападна храна и това беше най-ужасяващото нещо!
Истински кошмар! Ще ме преследва до гроб!
Мен се опита да ме убие робот!
Не ми пука какво мислиш, Коран. Замъкът съвсем е откачил!
Вероятно инфекцията от кристала на Сендак е по-сериозна.
Да се отървем от него. - Твърде късно е.
Когато Сендак го е включил в кораба, е развалил цялата система.
Сендак? Чакайте малко. Някой да е виждал Широ?
С теб сме свързани.
И двамата сме част от империя Галра. - Не, аз не съм като теб.
Бе разбит и подобрен. Погледни си ръката.
Това не съм аз! - Тя е най-силната част от теб.
Приеми го. Другите не знаят това, което ти знаеш.
Не са виждали това, което ти си виждал.
Приеми го. Никога няма да победите Заркон.
Той вече ви победи. - Не те слушам!
Мислиш, че чудовище като теб може да бъде паладин на Волтрон?
Престани!
Помня как танцуваше в тази бална зала.
Все още чувам кикотенето ти.
Това бяха щастливи спомени.
Можем да си създадем нови спомени, Алура.
Широ, добре ли си?
Къде е Сендак? - Трябваше да го махна оттук.
Чувах гласа му. Не може да се има доверие на кораба.
Корабът е! Бях затворен в криокамера и във въздушен шлюз.
Кийт беше нападнат от робот, а Хънк и Пидж от храна.
Сутринта беше странна.
Какво? Как е възможно? - Какво има?
Корабът инициира скок в червеева дупка!
Алура, какво става?
Отиваме на Алтея. Прибираме се у дома.
Баща ми ще ни заведе там.
Стойте далеч от дъщеря ми!
Алура, събуди се!
Кристалът е засегнал изкуствения интелект на крал Алфор.
Превзема контрола!
Насочваме се към звезда, която ще експлодира!
Татко, мога да видя Алтея.
Алура, събудете се! Това, което виждате, не е истина!
Ирга, най-красивото цвете от всички.
Алура, моля ви! Трябва да ме чуете!
Това истина ли е?
Разбира се, дъще. Цветето, което докосваш, е истинско.
Но къде е ароматът на иргата?
Нова не е Алтея.
Когато звездата стане свръхнова, ще унищожи системата.
Алура, трябва да промениш курса и да ни измъкнеш!
Татко, моля те да обърнеш кораба.
Ако не го направиш скоро, всички ще загинем!
Знам, това е целта ми. - Какво? Защо?
Не виждаш ли, скъпа дъще? Заркон не може да бъде победен.
Властва от 10 000 години. - Трябва да продължим да се борим!
За какво? С Алтея е свършено.
Не е нужно да живееш във война.
Можеш да бъдеш с мен и с народа си.
Татко, моля те. С паладините можем да спрем Заркон.
Дълбоко в себе си би трябвало да го искаш.
Алура, интелектът ми е опорочен. Трябва да прекъснеш захранването ми.
Можем да се разхождаме из каньона, както правехме всяка сутрин.
Помниш ли колко много ти харесваше?
Помня. До скоро, татко.
Трябва да отида в залата и ръчно да спра захранването на татко.
Но така ще загубим крал Алфор завинаги!
Паладини, по лъвовете! Трябва да забавите кацането на замъка.
Ще опитам да поема контрол над системата, за да отворя хангарите.
Не го прави! Трябва да го сториш.
Спомените и познанието ми ще бъдат унищожени.
Направи го, Алура. За да живееш, трябва да се сбогуваме.
Съжалявам за това, татко.
Скъпата ми дъщеря.
Татко...
Това не е истинско. Всичко е в миналото.
Не е нужно да се бориш, Алура. Не е нужно да правиш тази жертва.
Сбогом, татко.
Сбогом, Алура.
Тя успя.
Паладини, върнете се в хангарите. Махаме се оттук.
Съжалявам за баща ти, принцесо. - Всички съжаляваме.
Благодаря ви, но това не беше баща ми.
Истинският крал Алфор беше велик мъж и чудесен баща.
Може и вече да не е с нас, но мечтата му живее чрез всички нас
и неговото наследство е Волтрон.
Превод: Grafifi УНАКС ТИЙМ 2017