GENERALGUVERNÖRENS KONTOR
EN MÅNAD SENARE
Vi förväntar oss att ni respekterar fördraget med Riket
när vi utrymmer territoriet.
Vi har inga planer på att lägga oss i.
Säg mig, amiralen, den här...
...nya negerregeringen,
kommer den att ta kontroll över alla delar av
Japanska Stillahavsstaternas kärnvapenarsenal?
Imperiet erkänner inte de svarta kommunistrebellerna.
Våra vapen kommer att återlämnas till Japan.
Så rebellerna har ingen allians,
inget protektorat...
Imperiet bryr sig bara om att oljan flödar.
Om Riket kan garantera det, till förmånliga priser,
är det som händer här när vi är borta
inte vår ensak.
Priset kan vi säkert komma överens om.
De två imperierna vi strider om
är föga mer än två sandslott.
Bara tidvattnet är för alltid.
Bortsett från det,
får jag ställa en fråga?
De där kommunistrebellerna
har ni säkert ingående underrättelseakter om,
deras tillhåll, personal...
Allt det är förstört nu.
Synd.
Då så,
farväl, översten.
-Farväl, riksmarskalken. -Lycka till.
MANNEN I DET HÖGA SLOTTET
Lystring! Lystring!
Alla japanska medborgare måste registrera sig för evakuering.
Gå mot hamnen.
De sista skeppen avgår om 72 timmar.
Vi upprepar. Alla japanska medborgare måste...
Något nytt?
Överste Kido. Nej, sir.
Er son har ännu inte registrerat sig för evakuering.
Fortsätt söka.
Du har slutat med drogerna, har jag hört.
Sen hur länge?
Två dagar.
Inte länge.
Jag har kommit för att betala mina skulder.
Sitt.
Här.
Droger kostar pengar.
Du har samlat på dig en stor skuld de senaste veckorna.
Om det finns en skuld att betala,
gör jag det själv.
Och hur planerar du att göra det?
Om du behöver ha något gjort, så gör jag det.
Om du behöver...
Om du vill att jag dödar någon, så gör jag det.
Jag vet att du kan döda.
Men jag har redan män som kan döda.
Dina tjänster har inget värde för mig.
Men din far har det.
Han kan hjälpa dig.
-Om du tog honom till... -Nej!
Jag har råd att ha tålamod.
Du är min pant, förstår du.
Två dagar.
Det är inte en lång tid.
Du har alltid kredit hos oss.
Lystring! Lystring!
Alla japanska medborgare måste registrera sig för evakuering.
Vi har spänt upp en tross kring hamnen
för att övervaka evakueringen.
De sista skeppen avgår till hemlandet.
Era män måste vara ombord.
Gaijin-gäng patrullerar längs gatorna.
De är ute efter hämnd på oskyldiga japaner.
Jag vet om det.
Mina män upprätthåller ordningen.
Det är vår stad
och vår plikt.
Om några få dagar,
är det inte längre vår stad.
Det kommer att vara fler övervakare här än Kempeitai.
Gå mot hamnen.
De sista skeppen avgår om 72 timmar.
Jag ska med ett av skeppen.
Jag förväntar mig att du också är det.
Berätta något, Hawthorne.
Vilken slags historia vill du höra?
Berätta om en annan värld.
Jag känner bara till det jag har sett i min lilla Moviola.
Berätta det du har sett.
I alla filmer du har sett genom åren,
var vi med i någon av dem?
Bara i den här.
Jaha,
det betyder att vår kärlek är sällsynt här.
Det var vad jag trodde.
Kanske kan vi mötas i andra världar.
Var kan jag hitta dig?
På Odeon, så klart.
Du köpte popcorn till mig.
Hur skulle jag veta att du hatar popcorn?
Jag hade inte hjärta att nämna det förrän många år senare.
Vi ses på bion.
Du såg vad som precis hände i JSS.
Raring, jag tror du har druckit nog nu.
En dag, ett imperium, och nästa?
Jag blir nervös när du talar så där.
De där negrerna smäller upp ett par tanker, pipelines,
och allt kollapsar som ett korthus.
Tror du det kan hända här? Ett tusenårigt rike, ta mig i brasan.
-Stäng av. Jag fattar galoppen. -Inget varar för evigt. Inget.
AMERIKANSKA RIKETS UTREDNINGSBYRÅ
Han dricker.
För ett befäl är det ingen ursäkt.
Vi tar hand om honom.
Men det finns dussintals band som det här.
Från bankerna. Filmbranschen. Tidningarna.
Jag behöver inte höra. Jag tror dig.
Det där tumultet på västkusten
ger oss ett tillfälle, men det...
...ger folk idéer.
Ni har rätt, riksmarskalken.
Det finns en känsla av nostalgi i luften.
Ett förflutet som aldrig var.
Ni måste förstå,
en del av de där generalerna, minns hur det var att kriga
under stjärnbaneret. De var soldater.
En generation har vuxit upp utan minnen
från depressionen eller krigets dagar.
Det Riket har tillhandahållit dem, tar de för givet.
Amerikanismen är ett ogräs.
Om vi låter det slå rot...
Vad behöver du, Edgar?
Övervakning.
Allmän övervakning.
Har du inte det?
Vi kan bara spåra misstänkta subversiva källor.
Vi måste kunna övervaka varje medborgare i Riket, dygnet runt.
Jag beundrar dina ambitioner.
En ny byrå med makt att avlyssna nationens alla telefonlinjer.
Specialkameror och mikrofoner på offentliga och privata platser.
Ingenting passerar obemärkt.
Inte ens Berlin har det.
Vi går i bräschen.
Det kommer att bli dyrt.
Ge mig ett förslag.
Heil Himmler.
Jävla dåre.
Hustru och tvillingar.
Jag är glad att jag hittade honom innan Berlin gjorde det.
Ja.
Bill?
Om nåt mer sånt dyker upp,
vill jag känna till det innan Hoover. Är det klart?
Uppfattat.
Konfidentiellt.
Mrs Smiths dräkt har kommit, men den behöver läggas upp.
Snälla, Martha.
Ett ögonblick, Amy.
Kl. 10.00 imorgon bitti.
Hon är här för att prova den, så bli inte sen.
Snälla, Martha.
Får jag prova den?
Denna dirndl skulle passa dig.
Kanske borde vi tala med din mor om det?
Biträdet kanske kan lägga undan den?
Så gärna.
Får jag åtminstone prova den först?
Givetvis.
Låt se om de har den i din storlek.
Vänta här med flickan. Jag är strax tillbaka.
Är ni en liten flicka?
Vad?
Är ni en liten flicka?
Jag förstår inte...
För om ni inte är det, finns det bara en anledning till
att ni är på barnavdelningen, vad jag vet.
Det är ett missförstånd, damen.
Ni har följt efter oss hela morgonen.
-Jag shoppade till min systerdotter! -Kan hon gå i god för er?
-Hon är på sjukhus... -Sluta ljuga, perversa avskum.
Jag tänkte inte skada nån. Gud, snälla, gör mig inte illa.
Om jag nånsin kommer på er med att stirra på småflickor igen,
sticker jag ut ena ögat på er.
Jaha?
Blanda en drink, är du snäll.
Vad hände med Helen Smith?
Hon var inte där, men hon ska prova kläder
kl. 10.00 imorgon bitti.
Bra jobbat.
Hon har en extra säkerhetsvakt, nån kvinna med stilettkniv.
Jag trodde att hon var en nanny. Slarvigt av mig.
Okej. Kan du peka ut henne?
Jag vill aldrig mer sätta min fot i den butiken.
Kan du peka ut henne?
Ja, jag kan peka ut henne.
Okej, jag väntar på er här i gränden.
Jag håller motorn igång.
Bellows, Richie och Erwin sprider ut sig och samlas sen här igen.
Det är planen.
Kl. 10.00.
Bara en detalj till.
Bit hårt i kapseln.
Då kan de inte få dig att kräkas upp den.
Det går fort. Smärtfritt.
En omgång till, bartendern.
Imorgon kan vi vara döda.
Hitler har bara en kula
Göring har två men pyttesmå
Och Himmler likaså
Men stackars gamle Goebbels har så få
Hitler har bara en kula
De andra...
Kom igen.
Är i Albert Hall
Hans mor, den skitiga ragatan
Skar av dem när han var pojk
Hon kastade dem i kastanjen
De föll i den blå oceanen
Fiskarna dukade bordet
Och åt musslor och kulor till te
Hitler har bara en kula
Göring har två men pyttesmå
Och Himmler likaså
Men stackars gamle Goebbels har så få
Och ingen stake alls!
Ta in en bår.
Få hit dr Holtz så snart som möjligt.
Kom hit.
Skynda på, ta tillbaka den.
Jag behöver hjälp med det här. Kom igen. Skynda på.
Caroline!
Jag ser era unga ansikten omkring mig.
En del är inte så unga längre.
Så många unga män har börjat sin bana här.
Alla åker inte hem till Japan idag.
Jag har varit en hård chef,
det vet jag.
Jag begärde allt av mina mannar.
Jag tackade dem sällan.
Det fanns unga män som dog under mitt befäl,
för att göra mig till viljes.
Och även om de dog i mina armar,
gav jag dem inte ett ord till tack.
Så jag säger det nu.
Ni har gjort mig stolta,
var och en av er.
Nu så...
Gå ned till hamnen och segla hem.
Era familjer saknar er oerhört.
Låt dem inte vänta.
Vem var det?
Vad?
Varje gång någon knackar, är jag rädd för att det är väktare.
Kronprinsessan.
Det här är ett utresevisum
i mitt namn till Japan,
som tack.
Tänker du verkligen ge dig av?
Allt som du har byggt upp, företaget...
Det ligger ändå i ruiner.
Allt faller samman här.
Nej, det försvinner.
Vi kan åka. Tillsammans.
-Tillsammans. -Ja.
Hör på nu...
Jag kommer att vara underlägsen där.
Ännu mer än här.
Jag kommer att vara oberörbar.
Är du säker på att du vill visa dig med mig?
Jag är bonde, Childan.
Min familj arbetar på fälten.
Nej, Yukiko.
Du är en drottning.
Childan!
Du får mig att skratta.
Vänta ett ögonblick. Vänta.
Vad? Jag ska ingenstans.
Det tar bara ett ögonblick.
Kom. Var tog den vägen...
Den är från 1908,
två karat, enkelslipad, filigranring i Art Nouveau-stil.
Lägg tillbaka den i kassaskåpet, Childan.
Någon kommer att stjäla den.
Jag vill be dig gifta dig med mig.
Det är inte vår sed.
Åh, herregud. Förlåt.
Jag gick händelserna i förväg. Jag vet att det är fel...
Det vore en ära att bli er brud,
Robert Childan.
Får jag...
Du får kyssa mig.
Så ja.
När?
Ikväll.
Tror du att du kan hitta en präst?
Jag visste att ni skulle ringa förr eller senare, Kido Taisa.
Berätta.
Jag finner inget nöje i att anmäla saker.
Toru har synts till i opiumhålan i Floating World.
Jag vet vad ni kommer att säga. "Det kan inte vara min son."
Jag förnekar det inte.
Då tror jag att jag kan göra er båda en tjänst.
När allt kommer omkring, har vi ett förflutet, du och jag.
Hur mycket? Du har alltid ett pris.
Möt mig vid Bamboo Palace, så får vi prata.
Han kvicknar till nu.
Låt oss få honom på fötter.
Vem är ni?
Fatta tag i repet.
Vet ni, ni har aldrig uppfyllt någons sista önskan,
givit dem deras sista måltid.
Nej.
Det är så här det slutar för dig.
Hissa upp honom.
Alla ned på marken! Upp med händerna.
Du med pistolen, lägg den ifrån dig mycket långsamt.
Ni är i underläge.
Vad står på?
Det är en lynchning.
Vi kräver att de här premisserna uppfylls i de svarta kommunistrebellernas namn.
Det blir inga lynchningar så länge vi är med.
Ni kanske först ska ta reda på vem det där är.
Då kanske ni ändrar er.
Vem är du?
Jag är kommissarie Takeshi Kido.
Fan.
Han är så illa tilltygad att jag inte kände igen honom.
Inte i vårt namn.
Skär loss skitstöveln.
Låt oss hitta nånstans att stoppa undan honom.
Vi gifte oss.
Här nere. Den här vägen.
Jag har en fråga till dig.
Morgonen den 2 oktober, 1952,
anhölls en man vid namn Lonnie Robinson för nåt påhittat nonsens.
Nonsens?
Intrång. Förargelseväckande beteende.
Försvann in i den här byggnaden och har inte hörts av sen dess.
Hur såg han ut?
Han såg ut som jag.
Det är min pappa.
Jag vet inte.
Det har varit så många.
Det måste finnas en anteckning. Ett arkiv eller nåt.
Förstört.
Och var är han då?
Sanningen?
-Du... -Här är den, Elijah.
Säker dörr, går att låsa.
Perfekt.
Vad är det här rummet till för?
Ingen på toaletten.
Ta bakdörren.
Stanna med henne. Jag tar honom.
-Julia Mills. -Helen.
Thomas lever.
Vad?
Och din man vet var han är.
Hur vågar du?
Allt jag berättar är sant.
Och vi tror att han har besökt er son.
Det är inte möjligt.
Helen, han lurar dig.
Hallå där. Vad håller ni på med?
Och det kan till och med finnas bevis,
filmer,
i ert hem, på hans kontor.
Stopp.
Berätta för mig.
Vilken avdelning tillhör ni?
Ut med det nu.
Var är de andra?
Berätta nu, annars dör du blind!
Varför berättar du det här?
Om du vill veta mera...
Vad får dig att tro att jag inte skulle överlämna dig till min man?
Jag tror att du är redo att höra sanningen.
Motståndsrörelsen är i byggnaden. Skynda på.
Sätt henne i säkerhet.
Sök efter och avlägsna avlyssningsutrustning. Nu.
Har nån närmat sig dig?
Vad menar du... Vad pratar du om?
Varför gör ni mig illa?
Det ligger en död kropp i trappan.
Hämta SS och kolla om fingeravtrycken finns i deras register.
Var är Erwin?
Vad? Tog de honom?
Erwin var en skicklig soldat.
Han visste vad han gjorde.
De tillkallade en likbil på polisradion.
Han är borta.
Fan.
Allt blev just mycket svårare. Du vet.
Ja. Jag vet.
Är det nu du säger till mig att skära ned?
Det finns inget att skära ned på än.
Hon hörde just av sig.
Vad det nu innebär.
Helen kunde ha ropat på hjälp i butiken. Hon gjorde inte det.
Hallå.
Var det värt det?
Det är allt jag vill veta.
Vi kanske aldrig får veta det.
Vi kommer att få veta det.
När det är över.
Jag är ledsen, John. Jag önskar att jag kunde ha varit till mer hjälp.
-Om jag hade sett nåt... -Nej, du berättade allt du visste.
Det räcker för nu.
Staatspolizei kan återkomma när som helst,
om du kommer på nåt.
Jag borde gå ned och avsluta det här.
Vår familj tackar er, agent Stroud.
Det är vad vi är tränade för, sir. Allt i Rikets tjänst.
Jag är glad att ni var där, det är allt.
Den extra säkerheten var värd det.
Tack, John.
Du måste vara utpumpad.
Ja, det är jag.
De är rätt noggranna.
När de väl har identifierat kroppen, kommer vi att veta mera.
Jag tror att jag ska gå och lägga mig.
Inspektör Campbell, vad nytt?
Er sons träning är snart över.
Tredje marindivisionen förväntas snart avsegla till Da Nang.
När jag var verksam på signalstaben,
fick trupperna tre dagars permission innan avfärden.
Han får det samma, sir.
Jag behöver veta när han är ledig.
Ja, sir. Jag återvänder till den gamla världen ikväll
och håller uppsikt.
Riksmarskalken.
-Vad är det? -Hawthorne Abendsen, sir.
Hur tilläts det här att hända?
Han slog sönder glaslinsen på sin Moviola, och smugglade in den i cellen.
-Och hans fru? -Hon slipade en sked till ett knivblad.
-Han har sövts ned. -Hon skar halsen av sig.
Utgå.
Jag beklagar händelsen, Abendsen.
Det hände på grund av dig, John.
Hon visste att det inte fanns nåt annat sätt att komma undan en livstidsdom.
Det kanske inte hade blivit en livstidsdom.
Om du bara hade samarbetat, kunde du ha varit fri nu.
Vad i helvete vet du om frihet?
Vad krävs för att mörda mig, John? Vad måste jag göra?
Jag ska inte låta dig dö.
Vi får väl se.
Ni kommer hela tiden till mig för att få svar.
Det här blir mitt allra sista svar.
Du är fördömd, John Smith.
Det vilar en förbannelse över dig.
Du utmanade ödesgudinnorna och de gillar det inte.
Du kommer aldrig att få frid, John
Du kommer att vandra för alltid mellan världarna.
Förlorad!
INTERVJU RUM 2B
Du förstår inte.
De är som min familj.
Nej, Bridget, det är de inte.
Du har väl en egen familj?
Den satans lille bedragaren har flugit hit från Berlin.
Riksmarskalken.
Generalen.
Det här är oväntat.
Vad för er hit?
Führern har kallat till ett krismöte i Berlin.
För att diskutera västkustens framtid.
Führern har väl ändå inte skickat en SS-general hela vägen hit
bara för att bjuda in mig till Berlin.
Ni är inte inbjuden, riksmarskalk.
Ni är kallad.
Jag förstår.
Och jag är här för att se till att ni...
inte kommer bort på vägen.
Vårt plan avgår i gryningen. En bil kommer och hämtar er.
Säg mig, riksmarskalk,
anser ni er själv vara en man med tur?
Jag tror inte på tur.
Inte jag heller.
Allt jag äger, har jag genom strategi.
Vet ni vad?
Vi tog aldrig den där drinken.
Jag är en man som håller ord.
Med eller utan is?
Utan.
Och vad skålar vi för?
För Führern, så klart.
Hörde ni?
Vad är det för musik?
Det är tomt.
En, två, tre. Nu.
Bakom skrivbordet.
Vem är ni?
Jag heter Okami.
Rebellerna kräver den här platsen
i San Franciscos befolknings namn.
Bäst att du tar nästa fartyg härifrån.
-Vi ska ingenstans. -Vi?
Våra tjänster är alltid efterfrågade,
oavsett vem som sitter på tronen.
Yakuza.
Ni har inte längre nån plats i San Francisco.
Ni kommer att behöva oss.
För att återställa elektriciteten,
vattnet,
oljeledningen.
Omkullkasta en regering är en sak.
Att vara regeringen är en annan sak.
Vi har kommit så långt.
Vi behöver inte dig.
Du vet var du hittar oss.
John.
Bill.
Ett ord.
Mellan fyra ögon.
Är det den enda avlyssningsutrustningen i rummet? Har det undersökts nyligen?
Vad är det?
Det är Hoover.
Jennifer sa knäppa saker ibland.
Som vadå, Henry?
Knäppa på vilket sätt?
Hon sa att hon brukade vara uppe hela natten i den neutrala zonen
och lyssna på nåt som heter Motståndsradion.
Jennifer sa att DJ:arna pratade om negrer och judar.
Galna konspirationshistorier.
Vilka historier då, Henry?
Historier om vad som hände dem.
Vad hände dem, Henry?
Okej, stäng av.
Hon sa att de var...
Det finns mer, John.
Från din hushållerska,
din frus vänner, din gamla grannar.
Om du hade en hund, skulle den ange dig.
Jag behöver väl knappast säga att de planerar att använda det mot dig i Berlin.
Det finns...
ett annat sätt.
Vilket då?
Du vet att jag är lojal mot dig i allt.
-Okej, det var för 25 år sen... -Säg det bara, Bill.
Vi har 103 kärnvapen i silon över hela landet.
Vi är vår egen supermakt.
Vi kan gå vår egen väg, John.
Vår militär kommer att stödja dig.
Vi river sönder flaggan, det finns inget Berlin kan göra.
Såvida de inte vill ha ett tredje världskrig.
Du inser att du kan bli skjuten för att du sa det.
Jag är villig att ta den risken.
Jag följer dig vart du än reser.
Jag måste åka till Berlin, Bill.
Om nåt skulle hända mig, då...
Helen och flickorna måste genast sättas i säkerhet.
Naturligtvis.
Jag har gjort upp detaljerade planer för deras välmående.
De ligger i kassaskåpet. Här är nyckeln.
Du måste inte göra det här, John.
Jag tror att vi båda vet att det inte är sant.