Du måste inte göra det här.
Du kan gå härifrån. Dörren är vidöppen.
Du kommer inte att bli dömd.
Sätt tiduret på 25 minuter.
Tillräckligt med tid för dig att komma ut innan nån hittar paketet.
En del av er kommer att åka fast.
Jag vet att ni vet vad det betyder.
De mesta vi kan lova är att kämpa varje dag för er frigivning.
Vilka vackra skor du precis lappade ihop.
MATSUYAMA SKOR
Era familjer kommer att tas om hand.
Vi glömmer inte vad våra soldater har offrat i kampen.
Vi gör det här för att vi vill få det liv
vårt folk aldrig tidigare har haft.
Broder Benjamin.
Är du säker på att du är redo?
Ja. Han är redo.
Låt den ungen mannen tala för sig själv, Leon.
Jag är redo.
Då så.
Låt oss riva ned kejsarens hus.
MANNEN I DET HÖGA SLOTTET
Amerikas krig i Vietnam kommer att vinnas snabbt och enkelt.
Den gamla världens USA kommer att bli en global supermakt.
NY RAKETMOTOR FÖR MARINENS "STRIDSSPETS"
De fortsätter att vara den mest tekniskt avancerade armén
världen någonsin skådat
Vietnameser är en primitiv ras.
De krigar med gevär och landminor. De är chanslösa.
Säg, undervisar de fortfarande i antikens historia vid Junkerschule, Campbell?
De lär ut den ariska historien, sir.
Romarna kallade Hannibal primitiv,
ända till han marscherade med sin armé
hela vägen från Afrika på elefanter och krossade dem.
I krig är teknologi och välstånd ingen garanti för seger.
Det som spelar roll är viljan att vinna.
Thomas verkar också göra framsteg.
Han är väldigt bra på att postera sig nära frontlinjen.
Jag vill ha hans status uppdaterad regelbundet.
När han besöker ett företag, när han är ledig, allt.
Vi har förberett er bekännelse.
För er underskrift.
För er, är det här en lista med brott.
För mig är det här en lista över ärenden och tjänster åt kejsaren.
Kanske ser han i så fall det, då ni ställs inför rätta i Tokyo.
Ska jag berätta vad mer jag har gjort, och lägga det till listan?
Om ni vill.
Jag har offrat två av mina söners liv.
Beklagar.
Ni har aldrig nämnt dem.
Jun'ya och Kenta hette de.
Jag har behållit deras fotografier i min uniform, nära hjärtat.
Jag är tacksam över att de kunde ge sina liv åt Kejsardömet.
Om vi överlämnar deras territorium, kommer deras död att ha varit förgäves.
Jag accepterar inte det.
Har ni en son?
Jag har två söner.
Är de vid liv?
Ja.
Så ni vet inte vad det är att förlora ett barn.
Nej.
För er var det ett val.
För mig finns ingen återvändo.
"Kriget är inte förlorat förrän siste man dör."
Det är min bekännelse.
Ta den till kejsaren. Och han benådar mig.
HARLEM DEN AVFOLKADE ZONEN
Tack för att du gör det här, Richie.
Det är inte mycket, men det är tryggt och ostört.
Elektricitet.
Vi tjuvdrog ledningarna i Rikets kraftnät.
Det är kallt här inne.
Spisen fungerar. Det ligger några vedträn här.
Bäst att dra för gardinerna.
Riket patrullerar inte norr om första och sextonde gatan.
De tog Harlem från kartan redan 1949.
De försökte.
Konserver, gasolkök, cigg, bira.
Jag är tillbaka imorgon med mer förnödenheter.
Tack.
Många spöken på det här stället.
Låt oss hoppas att de inte har nåt emot objudna gäster.
Allt är kvar.
De hade inte tid att ta med sig sina saker.
Ingenstans att ta vägen.
Jisses, titta på blodfläckarna. De gjorde motstånd.
Här är de.
Lucille och Warren Huggins. Gifta den 19 juni, 1933
på Broadway African Methodist Episcopal Church.
Jag vill tro att de är glada att vi är här,
i deras hem.
Ja.
Jag vill också det.
Frun?
Hon är tio minuter för tidig, men fru Himmler...
Be henne stiga in.
Margarete. Vilka vackra blommor. Låt mig...
Nein. De måste hanteras på rätt sätt.
Fräulein, en vas.
Klotamarant, Astilbe, Rävsvans.
De här är vackra.
Snittblommor, blommar en gång, dör sen.
Torkade blommor är för alltid.
Jag har sparat min bröllopsbukett i en lufttät glasburk.
Så speciellt.
Som en fru i Riket måste jag alltid
arbeta för min makes karriär,
annars...
Ja.
Det var därför jag bjöd hit er idag. Stig på.
Jag vet vad du tänker om mig, Margarete.
-Vad kan jag säga. -Snälla. Var uppriktig.
Det är inte jag, är jag rädd. Hela Berlin...
Alla vet sanningen om ert år i den neutrala zonen.
Och min make. Jag vet att John kan verka disträ.
Eller arrogant.
Nej, de missförstår honom. Han är tystlåten, det är allt.
Hur det än är, inser ni själv
hur det går för barnen när fadern utsätts för misstankar.
Vad ska jag göra för att återfå er gunst...
-Min makes. -Och er.
Jag vill ha Rikets förtroende.
Och friheten som det medför. Jag vill att mina döttrar ska ha den friheten.
En del tror att jag är en kallsinnig, bitter gammal kvinna.
Jag tror inte det.
Din blick säger mer än din tunga.
Det gör detsamma.
Det de inte inser är att jag är en omtänksam person härinne.
Man måste anta rollen som en riktig
trofast hustru...
...mot sin make.
Det gör jag.
Du har gjort det här idag.
Nu måste du visa världen det.
Visa världen att du har kommit hem till nationalsocialismen, inte kroppsligen,
men i deiner seele.
I din själ.
Klotamarant låter som en könssjukdom.
Obotlig plåga.
Ring upp Billy Turner. Jag ska göra ett offentligt framträdande.
Det finns inga helger som Reichsgiving.
Och så har jag en mycket speciell gäst med mig den här morgonen, mina damer.
En personlig vän som aldrig tidigare uppträtt på scenen,
för att dela med sig av sina Reichsgiving-recept.
Ehefrau des Reichsmarschall Helen Smith!
Du hade inte tänkt berätta det?
Min sekreterare rusar in för att berätta att Helen Smith är på TV.
Det här Käsespätzle-receptet är en tradition i vårt hem.
Jag lagar det med mina döttrar varje oktober.
Doftar utsökt. Vilken är din hemliga ingrediens, Helen?
Baconfett och en smörklick. Fråga inte om kalorier.
Jag lovar, inget prat om kalorier.
Medan Spätzlen gräddas, är det tid för en pratstund flickor emellan.
Bra.
Så du har alltså varit gift med riksmarskalk John Smith i...
Tjugo år. Och tiden har verkligen flugit fram.
Så vad är hemligheten bakom ett lyckligt äktenskap?
Hur håller ni lågan brinnande?
Det kan jag besvara i ett enda ord.
Ett ord som är tillåtet på Reich TV?
Jag tror vi kan använda det. Ja.
Ärlighet.
Det är för mig grunden för ett framgångsrikt äktenskap.
Helen, tänk tillbaka på din första Reichsgiving,
den första gången du tackade nationalsocialismen?
Det måste ha varit i februari -46, precis efter befrielsen.
John var ännu i...
John var i Förenta staternas armé.
Vi hade posterats i Fort Monmouth,
och vi hade precis fått vår son.
Thomas var... Han var bara en baby.
Det är okej, ta din tid.
Nej, jag vill prata om det.
Vi hade inte ätit på flera dagar.
Jag trodde att min baby skulle svälta ihjäl.
En man, en överste, kom till vår dörr.
Han gav oss mjölk, bröd, ost, och kött.
Det flögs in av Riket som en nödhjälp.
Och mitt barn,
slutade äntligen att gråta.
Från den dagen, tack vare denna anda av barmhärtighet,
har det aldrig funnits hunger i Riket.
Och vilka fler var där den kvällen?
Det var...
Det var bara vi. Vår familj.
Som det ska vara.
John, jag själv och Thomas.
Och vi la det förflutna bakom oss.
Tack, Helen.
Vi vill gärna att kommer tillbaka i programmet igen, när du vill.
Ja, gärna. Det skulle jag vilja.
Tack.
Om du inte misstycker, har jag några dokument jag vill signera.
Självklart.
Listan på överlämningsplatser. Se till att din kontakt identifierar sig.
Inresevisa till Salinas, nogsamt förberedda.
Tänk om jag blir stoppad?
De kanske kastar av några skokartonger från flaket för att trakassera dig.
Håll dig lugn, du har sprängfarligt gods framför dig.
Men om de kommer för nära, tar du till snubbeltråden.
Kom ihåg att vi är de enda härskarna. Håll dig vid liv, broder.
Detsamma.
Bra gjort. Din vän, Margarete
Ditt framträdande idag
fick verkligen mycket uppmärksamhet.
Det verkar så.
Jag hade ingen aning.
Jag såg till att Billy Turner ordnade det.
Du har aldrig gjort nåt sånt förut.
Jag tyckte att det var viktigt att jag visade min lojalitet.
Mot vilka?
Berlin.
Dig. Mig.
Kom du på det själv, eller...
Nej. Margarete var här.
Varför rådfrågade du inte mig?
Jag måste rentvå mitt namn, John.
För flickornas skull, om inte annat. Och bara jag kan göra det.
De kommer alla att veta sanningen om mitt år borta.
Jaha.
Jag som trodde att du skulle bli stolt över mig.
Du kan ha gjort det värre, Helen.
Jag menar, du vet väl hur nära du var?
På Rikets tevekanal?
Den kvinnan gjorde mig ställd med sin fråga.
Allt kom tillbaka. Jag hade inte tänkt på det på...
Men jag hanterade det, inte sant?
Du klarade dig bra.
Tänker du nånsin på honom, John?
På Daniel?
Nej.
Lugn, nu. Sakta in.
Stäng lådan. Vad har jag lärt dig?
Kom, sätt dig.
Kliv ur båten.
Du är för tung, det är allt.
Jag är inte rädd.
Jag tänker inte ro det här badkaret över bukten med dig i.
Se så. Kliv iland nu.
Lossa förtöjningen och putta ut mig.
Var försiktig, Leon.
Säg till de andra. Vi äter valfisk ikväll.
Mitterminstentan i eugenik kommer att bli en pina.
Gud, vad jag hatar eugenik. Tänk om det bara är skitsnack?
Det är vetenskap, Jennifer.
Labbrapporten vi gjorde?
Mäta rasers intelligens genom att fylla skallar med fågelfrö?
Tänk efter, Henry.
Min skalle är hälften så stor som Howie Phipps.
-Alla andras också. Hans huvud är enormt. -Och han är dum som en säck cement.
Jag vill inte tänka på det. Jag vill bara klara tentan.
Och aldrig mer behöva tänka på eugenik.
Jag är ledsen, Henry. Du vill ha bra betyg,
och jag är inte till nån hjälp.
Kanske förtjänar du en bättre studiekamrat. Som Gretchen.
Jag menar... Jag antar att jag kunde fråga henne.
Hon vann "Mest ariska flickan" och allt.
Men hon tråkar ut mig.
Du gör inte det.
Du är den minst tråkiga person jag nånsin har träffat.
Allt är bättre när du är med.
Åh, herregud.
Gerhardt's.
Mamma släpar dit oss för att skaffa nya vinterkläder.
Är det inte hemskt?
Jag vet inte om det är hemskt...
Men jag tror att vi borde plugga nu?
Vill du följa med på bus eller godis med mig på Halloween?
Jag brukar ta med Amy. Det enda jag säkert vet
är att mamma kommer att ha sin Helen Smith-mask.
Hon spelar återigen den perfekta Reich-hustrun.
Du vet det där matlagningsprogrammet hon gjorde? Allt är påhitt.
Mina föräldrar sitter i toppen på nazistpartiet.
De är båda döende inombords.
Mamma lovade hjälpa mig att återvända till den neutrala zonen
-och jag vill inte vänta! -Jennifer, sänk rösten.
Ska jag inte följa dig hem?
HERESFORD SPRINGS BRÖD - NEW JERSEY
Vill du följa med på bus eller godis med mig på Halloween?
Jag brukar ta med Amy. Det enda jag säkert vet...
-Fick vi med det? -Vi fick med det.
Hon spelar återigen den perfekta Reich-hustrun.
Du vet det där matlagningsprogrammet hon gjorde? Allt är påhitt.
Det enda jag säkert vet
är att mamma kommer att ha sin Helen Smith-mask.
Jag gillar inte att blanda in barnen.
Men barn ser, barn hör. Barn pratar.
Älskarinnor är också bra. Har Smith en?
Nä, han är för försiktig.
Okej, vi gör en familjeutredning,
tills det inte dyker upp fler överraskningar.
Okej. Tyst.
Mamma lovade hjälpa mig att återvända till den neutrala zonen
-och jag vill inte vänta! -Jennifer, sänk rösten.
Riksmarskalkens dotter vill återvända till zonen.
Jaha. Vi erbjuder att hjälpa henne över gränsen,
och sen accepterar hon vårt erbjudande.
-Sen då? -Vi tar henne.
Kontrollerar vi henne, kontrollerar vi Smith.
Jag vill inte öva utpressning mot Smith. Jag vill döda honom.
Spola tillbaka bandet. Hon pratar om att gå och handla.
Gerhardt's. Mamma släpar dit oss för att skaffa nya vinterkläder.
Gerhardt's.
Helen Smith kommer att visa sig offentligt.
Glöm flickan. Vi håller oss till planen.
Är det en bra bok, Childan?
Det var en förstaupplaga från 1903, tills...
-Åh, nej. -Ja.
Jag tänkte att jag kunde få nån användning för den.
Böcker har alltid varit för dyra.
Vad handlar den om?
Om en slädhund i Yukon.
Hundhistoria.
Ja. Hunden Buck.
-Från början är han familjens husdjur. -Vad trevligt.
Men han tvingas lägga av sig civilisationens ytlighet
och återvända till sina ursprungliga instinkter.
Jag skulle vilja läsa den boken.
Jag respekterar djur. De känner ingen skam.
De lever för dagen.
Jag har nåt åt dig.
Jag lagade den medan du sov.
Med kintsugimetoden, lack blandat med bladguld.
Yukiko.
Jag vet att du inte kan sälja den mer,
men anemonerna var för vackra att kasta bort.
Det är wabi-sabi.
Inget varar, inget är avslutat, inget är perfekt.
En kund.
Nej. Det...
Det spelar ingen roll. Gå inte. Gå inte.
Vi behöver göra affärer.
Överstar.
Tack och lov. Har ni hittat honom?
Vi är här för att ta Robert Childan till högkvarteret för förhör.
Mr Childan har försvunnit sen auktionen.
Vi litar på att polisen hittar honom.
Två skålar.
En till mig, en till kunden.
Childan är här. Hitta honom.
Han är inte här! Ni slösar bort er tid.
Lämna honom ifred! Han har inte gjort något fel. Childan!
Det är okej, Yukiko. Oroa dig inte, allt kommer att bli bra.
Jag vet vem jag ska tala med. Oroa dig inte.
Jag kommer tillbaka, Yukiko.
Kan du föreställa dig filmerna som Raunchy Richie använde de här till?
Helst inte. Tack.
Jag är inte säker på att utrustningen går igenom säkerhetskontrollen.
De är billiga grejer.
Det är som oljefärg.
Beakta källan.
Ja.
Perukerna, jag vet inte.
Pälsarna är en början.
Föreställ dig vilken sorts kvinna som rör sig i Helen Smiths kretsar.
-En Rikets dam. -Just det.
En matrona från Park Avenue. Hon går förbi säkerhetskontrollen.
De är bara luft. Det är hennes värld.
De ser inte läppstiftet, peruken.
De ser bara hennes hållning.
Rätt sorts kvinna...
Hon kan komma nära. Hur länge, det vet jag inte.
Jag behöver mindre än en minut.
Men det måste vara...
Jag menar, det måste hålla. Inte bara att få dig igenom, utan...
Få ut mig. Jag vet.
Då så.
Din tur.
-Jag? -Är du redo?
Visst, jag har spelat en roll i tjugo år.
Ja, jag vet.
Nu får du spela en annan. Låt se.
Föreställ dig, istället för att bli... Ja, kan du hålla upp den.
När du blev den där Wyatt Price, blev du en annan man.
Helst inte.
Man tror på det man får berättat för sig.
Man lägger ned sin tid. Tar det man får.
Kom igen.
Försök sluta tänka på hur fan du kom hit.
Jaha,
vad ser du?
Min far.
Han arbetade i en blygruva.
Jag kände lukten av dammet när han kom från arbetet.
Vet du, det vore lätt att vara den mannen.
Du måste bara ge upp.
Kido Taisa, ni är en rationell person.
Jag är säker på att ni kan se att jag inte har några som helst motiv
-att samarbeta med terrorister. -Jag vet.
Vet ni?
-Men varför då all denna... -Ni var deras fånge, eller hur?
Ja.
Berätta för mig om dem.
Jag vet inte var de är nu.
De var...
De höll till i en lagerbyggnad.
Vi upptäckte lagret och genomsökte det efter att de hade gett sig av.
Jag är inte intresserad av var de är. Jag vill veta vilka de är.
De där människorna.
Vi har ett skåp fyllt med upplysningar om kommunistrebellerna.
Och ändå känner vi inte fienden.
När negrerna fångade mig,
blev jag skräckslagen.
Jag trodde de var vildar.
Och nu?
De är listigare än jag trodde.
Men ändå vildar. Allt det vilda
som japanerna tog ur oss, har de där negrerna kvar i sig.
Jag har börjat betrakta det som en del av det här landet.
Kanske är det här territoriet som en vild häst eller hund
som måste befrias.
Eller avlivas.
Gör det då, inspektören.
Ni kan få ett slut på det.
Men bara om er vilja att kontrollera territoriet är större än deras.
Equiano. Bell. Elijah. Benjy.
De var diskare, tjänstefolk,
poeter, konstnärer.
I rummet där de höll mig inlåst, kunde jag höra dem prata.
Höra deras musik. Känna lukten av deras mat.
Och kvinnan, Bell, talade om deras historia.
Klanen, Riket, det japanska...
För dem är ni bara veckans fiende.
De har slagits i över 400 år,
och de kommer att slåss i 400 till.
Jag tror att det är det som skrämmer mig mest hos dem.
Är det ett skepp?
Där fick ni!
Snälla, gå bort från fönstret.
Gå härifrån.
Gå hem!
Amiralen, det har varit 20 explosioner över hela staden.
Inte bara i San Francisco,
de har krossat infrastrukturen längs med hela kusten.
San Diego, Salinas, och Long Beach är också träffade.
Vi har gravt underskattat fienden.
Er armé misslyckades, Saito. Nu svälter de oss på bränsle.
Chefsinspektören.
Vågar ni anklaga armén? Yamori hade rätt.
Vår svaghet lät kommunistrebellerna växa sig starka.
Yamori dödade vår enda chans till eld upphör. Och nu har vi ett krig.
DJ Evangeline, är med er live här på Motståndsradion
med senaste nytt från Japanska Stillahavsstaterna.
Jag talar för Oakland-bataljonen av Svarta kommunistrebellerna.
"Vi tar på oss ansvaret för dagens attack på samhällsfunktionerna,
"kommendera och kontrollera oljeinfrastrukturen
"överta den från de japanska ockupanterna.
"Vi strävar efter ett självstyrande territorium för svarta på västkusten.
"Vi kommer aldrig att ge upp."
Och imperiets olja kommer inte att flöda förrän vi får vårt hemland.
All makt åt folket.
All makt åt folket. Så sant, syster. Där har vi det, direkt från Rebellerna.
Situationen eskalerar.
Vi måste evakuera kronprinsessan till Tokyo omedelbart.
Jag gör det.
Innan jag går,
måste jag be er att vara uppriktig mot mig än en gång.
När jag har rapporterat till kejsaren,
kommer han att ställa en fråga.
Och svaret på den beror på vad ni rapporterar.
Jag förstår, Ers Höghet.
Kan vi hålla det här territoriet?
Jag tror att med tiden, med tillräckligt med skjutvapen och trupper,
kan vi krossa de här negerrebellerna.
Men priset vi betalar är vårt blod, våra själar
och Japans söner.
En gång i tiden kände jag att det var värt priset.
Vi kan stå emot, Kronprinsessan.
Men jag tror inte längre att vi borde det.
Jag inser att det ni just sa går helt emot era instinkter.
För det, har ni min respekt, Taisa.
Ni kan vara förvissad om,
att jag kommer att framföra ert budskap till kejsaren.
TVÅ DAGAR SENARE
Vi glömmer inte våra stupade soldater.
Cordelia Carter, Portland-truppen.
Stred mot förtrycket för sina kamrater...
Se här, allihopa. Kejsaren är på TV.
Det är live.
Till våra goda och lojala undersåtar, efter att ha sonderat
världens generella trender och villkor för att uppnå
det vi idag eftersträvar i vårt kejsardöme...
Jag har aldrig sett så mycket som en bild av honom på TV förut.
Jag har för avsikt att stilla den rådande situationen genom att ta till
en extraordinär åtgärd.
Vart vill han komma?
Vi deklarerade krig mot Amerika för att säkerställa Japans självbevarelse.
Det är oss främmande
att inkräkta på andra nationers självstyre eller att inleda
ett territorialt utvidgande.
Vår nordamerikanska ockupation har varat i snart 20 år.
Trots att alla har gjort sitt bästa...
Vad är det här?
...vår militärmakts galanta ansträngningar...
Titta bara.
...och flottan...
Det här är historia.
...fortsatta ockupation har inte direkt utvecklats till Japans fördel.
Om vi fortsätter att ägna våra värdefulla resurser
åt att ockupera Japanska Stillahavsstaterna,
kommer det japanska hemlandets beskydd att hotas.
Det händer.
Det här är anledningen till att jag har beordrat...
Frihet.
...det strategiska tillbakadragandet av våra ockupationsstyrkor från JSS.
Vi gjorde det, älskling. Vi gjorde det.
Det är mer än vi nånsin drömt om.
Jag är helt medveten om alla era innersta känslor,
mina undersåtar.
Trots detta, har jag beslutat att dra tillbaka vår betydande makt och mankraft
från de nordamerikanska territorierna
till frontlinjerna för den eskalerande asiatiska konflikten.
Låt hela vår nation fortsätta som en familj,
stå stark i tron
på imperiets oförgänglighet.
"Bida din tid", var det inte så du sa?
Vi ska bli ett land igen.
Snart.