‫- אתה בורח מהר. - כן, אני נוסע...‬
‫לגרינסבורו לכמה פגישות מכירה שאי אפשר לדחות.‬
‫רציתי להגיד שלום לתומאס לפני שאני יוצא.‬
‫הוא כבר לא היה כשהתעוררתי.‬
‫בלי אף מילה.‬
‫בדרך כלל הוא משאיר פתק כשהוא יוצא לדוג.‬
‫קח.‬
‫- תודה. - למה אתה חרד כל כך?‬
‫כנראה הראש שלי... הוא כבר בעבודה.‬
‫כן, אולי אהיה בדרכים יותר זמן מהרגיל.‬
‫אולי יהיה קשה להתקשר.‬
‫תגיד לי מה קורה?‬
‫מה? לא, אני רק...‬
‫שיעור המכירות שלי ירד,‬
‫ואני פשוט צריך להשקיע עוד כמה שעות, זה הכול.‬
‫לא על זה אני מדברת, ג'ון.‬
‫אז על מה?‬
‫על המריבה עם תומאס אתמול בערב,‬
‫ועל דניאל.‬
‫אף פעם לא היית קודר כל כך.‬
‫אני בדיוק כמו שהייתי תמיד.‬
‫אם קורה משהו, אתה יכול לספר לי, מה שזה לא יהיה.‬
‫תמיד היה לנו את זה.‬
‫יש לנו, ובגלל זה את צריכה להאמין לי עכשיו.‬
‫אבל אני לא מאמינה.‬
‫אז אנחנו בהחלט צריכים לדבר,‬
‫אבל כרגע זה פשוט יצטרך לחכות, כי אני...‬
‫- פגישות מכירה. - כן.‬
‫אני שמח שאנחנו נפגשים לפני שאני יוצא. תקשיב...‬
‫עשיתי את זה.‬
‫חיל הנחתים יוצר גברים!‬
‫חשבתי שנדבר על זה.‬
‫לא ראיתי כל סיבה למשוך את זה עוד.‬
‫המגייס שלי יבוא עוד מעט כדי להסיע אותי‬
‫וקבוצה של עוד כמה בחורים לפריס איילנד.‬
‫- מה? - אני צריך לארוז תיק.‬
‫אלוהים.‬
‫לא, מוקדם מדי. ג'ון?‬
‫זה בסדר. אפשר לסדר את זה.‬
‫אתקשר למגייס. נהגת בפזיזות.‬
‫תומאס, לא הייתי צריך להגיד את הדברים האלה. מצטער.‬
‫לא, אני חושב על זה כבר הרבה זמן.‬
‫זו הבחירה שלי.‬
‫הכול קורה מהר כל כך.‬
‫ג'ון, אילו רק דיברת איתו ברוגע אתמול בערב,‬
‫יכולת לשכנע אותו בהיגיון.‬
‫מה את מנסה להגיד?‬
‫שדווקא אתה אמור לדעת איך לדבר עם הבן שלנו.‬
‫אז כל זה אשמתי?‬
‫אין לזה כל קשר אלייך?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני... אני פשוט... אני צריך אוויר צח.‬
‫לחשוב על זה.‬
‫גיוס - חיל הנחתים של ארה"ב‬
‫רבותיי.‬
‫צר לי לומר שהייתה פה אי הבנה.‬
‫הבן שלי תומאס מתחרט על ההחלטה שלו.‬
‫אל תדאג, מר סמית, נטפל יפה בבן שלך.‬
‫לא, לא תטפלו.‬
‫סליחה?‬
‫אתם חושבים שאני לא יודע איך זה נגמר?‬
‫אני מבין, מר סמית.‬
‫טבעי שתהיה מודאג בקשר לבן שלך.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני מצטער, אדוני. הוא בן 18.‬
‫הוא חתם על המסמכים.‬
‫לא אניח לכם לקחת אותו.‬
‫אבא, זה סגור. אני הולך.‬
‫לא אתן לך.‬
‫בן שלי. אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫תומאס, יכולתי לומר אתמול משהו‬
‫שהיה משנה את דעתך?‬
‫זה לא חשוב עכשיו.‬
‫תהיה גאה בי.‬
‫אבל תמיד הייתי גאה בך, תומאס.‬
‫שלום.‬
‫האיש במצודה הרמה‬
‫זה אולי יהיה טוב בשבילו.‬
‫והדבר הזה בווייטנאם, הוא ייגמר מהר.‬
‫אולי הוא אפילו לא יישלח לחזית.‬
‫ג'ון.‬
‫ג'ון, תגיד משהו.‬
‫זה כמו איזו בדיחה איומה.‬
‫בדיחה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני חייב לחזור.‬
‫אני צריך לעזוב.‬
‫מה?‬
‫הבן שלנו הלך זה עתה למלחמה, ואתה משאיר אותי פה לבד?‬
‫כדי שאוכל לתקן את זה, הלן.‬
‫יש דרך, איכשהו, ואני אמצא אותה.‬
‫אבל הזמן שלי אוזל.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫- מה יותר חשוב מזה? - אני הולך.‬
‫אולי לא תשמעי ממני זמן מה, אבל לא עזבתי, אוקיי?‬
‫אני לא יכול להסביר.‬
‫רק תביני שלא אתן לזה לקרות.‬
‫אבל אני פשוט... אני לא מבינה!‬
‫אני מצטער, הלן.‬
‫ברוך השב, רייכסמרשל.‬
‫תביא לי את הבגדים שלי.‬
‫אני רוצה לדבר עם אבנדסן.‬
‫רייצ'ל כריסמלס חשבה שבחירות הן רעיון נחמד.‬
‫מדוע לא להחליט על גורלה של אמריקה בתחרות פופולריות?‬
‫הפלירט של רייצ'ל עם הדמוקרטיה זיכה אותה‬
‫בכתונת משוגעים תפורה למידתה‬
‫ובכרטיס ברכבת מהירה לעיר המשוגעים...‬
‫כן, הם העבירו אותו לצדם.‬
‫בנזונה מסכן.‬
‫בסדר, שקט. רק שנייה, בבקשה.‬
‫הצטרפו אליי, המארח שלכם, הות'ורן אבנדסן, אל ניידת ה"פטרול",‬
‫שעה שהיא נוסעת במהירות אל יעדה הסופי,‬
‫המצודה הרמה.‬
‫אפשר לכבות את זה?‬
‫אני מנסה לרשום את זה. אני...‬
‫את יודעת שמשרד התעמולה כותב את החרא הזה ולא אבנדסן.‬
‫לא, אתה לא מכיר אותו.‬
‫אתה לא יודע איך המוח שלו עובד.‬
‫הוא חי על חידות, על תעלומות ועל פרדוקסים.‬
‫"כתונת משוגעים". "פלירט". "עיר המשוגעים".‬
‫"מהירה". זה...‬
‫אבנדסן כתב את זה.‬
‫מה זה אומר?‬
‫את זה אני לא יודעת.‬
‫לא הלך כצפוי, מה?‬
‫טוב, אתה לא הראשון‬
‫שמנסה לגנוב אש מהאלים, ג'ון.‬
‫היו סיבוכים.‬
‫ודאי שהיו.‬
‫אבל אפשר לפתור אותם.‬
‫מה קרה שם, ג'ון?‬
‫מצאת אותו, את הבן שלך, בריא ושלם.‬
‫הלן והבנות?‬
‫לא...‬
‫בעולם ההוא,‬
‫הבנות שלי לא נולדו.‬
‫משהו נמצא, משהו אבד.‬
‫דמיינת שתחמוק אל העולם ההוא לתמיד?‬
‫ודאי שדמיינת.‬
‫אבל זה לא כל כך קל, מה?‬
‫עכשיו אתה תקוע באמצע, בין לבין.‬
‫יש לי עניין לא סגור שם.‬
‫הבן שלי אולי יזדקק לעזרתי.‬
‫אבל קודם, אני צריך להבין את ההשלכות...‬
‫אם אתערב.‬
‫כבר התערבת, ג'ון.‬
‫אתה כבר חי עם ההשלכות.‬
‫כן, אבל אני יכול לתקן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫לא אאבד את הבן שלי פעם נוספת.‬
‫אתה חייב לאוקמי-סן.‬
‫מצאנו טביעת אצבע חלקית על מטען הכדורים בתוך האקדח.‬
‫היא שלך.‬
‫אני מבטיח שבפעם הבאה אהיה ערני יותר.‬
‫ההודאה של איג'ימה‬
‫אני זוכר אותך, קידו טאיסה,‬
‫מאז הפגישה הראשונה שלנו לפני שנים רבות בסינגפור.‬
‫אדמירל אינוקוצ'י, אתה עומד בפני משפט צבאי.‬
‫יש עדים שאתה מבקש לקרוא להגנתך?‬
‫למה הפכת, טאיסה?‬
‫חובתי היא להזכיר לך את זכויותיך.‬
‫תפקידך כמפקד בצבא והחירות שלך נתונים בסכנה.‬
‫המשפט הצבאי הזה הוא זיוף.‬
‫מתוקף החוק היפני, יש לי הזכות למשפט צבאי של חיל הים בטוקיו.‬
‫אתה עומד למשפט על מגע עם האויב.‬
‫אתה יודע מה העונש על הרשעה כזאת.‬
‫כן.‬
‫יצאת לפגישה הזאת עם אקוויאנו המפטון על דעת עצמך?‬
‫או שהיו לך שותפים?‬
‫אני מקיים את ההבטחות שלי.‬
‫אתה מקיים את ההבטחות שלך?‬
‫אני אדם חופשי יותר בתא המעצר הזה מכפי שאתה בחוץ.‬
‫אתה בובה שרוקדת על החוטים של יאמורי.‬
‫מספיק! סתום את הפה, בוגד!‬
‫אתה לא זוכר שיפן גוועה ברעב,‬
‫כשהמשפחות שלנו לא יכלו לכלכל אותנו.‬
‫חתרת נגד העם שלך.‬
‫עכשיו תעמוד למשפט לבדך.‬
‫אדמירל אינוקוצ'י מסרב להזמין עדים לטובתו.‬
‫זו כמעט הודאה באשמה.‬
‫המשפט הצבאי היה צריך להתקיים בטוקיו עם קציני חיל הים כמושבעים.‬
‫אין לנו המותרות האלה.‬
‫זה עלול להתפרש ביפן כלא חוקי.‬
‫בגלל זה אנחנו צריכים להתקדם במהירות.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫איפה אדמירל אינוקוצ'י?‬
‫האדמירל נעצר.‬
‫הוא נאשם בשיתוף פעולה עם הטרוריסט אקוויאנו המפטון.‬
‫הוא היה שם בהוראתי.‬
‫החמלה שלך כלפי הנאשם אצילית, הוד מעלתך, אבל...‬
‫אתה מרמז שאני משקרת כדי להגן עליו?‬
‫למען ביטחונך שלך, נגביל אותך למגורייך.‬
‫ואם אסרב?‬
‫הקיסר לא יסלח לי‬
‫אם לא אגן עלייך בתקופה הנפיצה הזאת.‬
‫איג'ימה.‬
‫תנתק את קווי הטלפון שלה.‬
‫תקשיח את עמוד השדרה שלך, קידו טאיסה.‬
‫זכור את המטרה.‬
‫שיחות שלום?‬
‫אל-איי מעולם לא הסכימה לזה.‬
‫מי החליט שאפשר לסמוך על האדמירל?‬
‫אקוויאנו.‬
‫לא, סידרו אתכם.‬
‫סתום את הפה. אין לך מושג.‬
‫ירו גם על האנשים של אינוקוצ'י. אתה לא יודע את זה, הא?‬
‫גם הוא, כמונו, לא ידע שזה עומד לקרות.‬
‫יהיה הרבה זמן להטיל אשמה אחר כך.‬
‫יש לנו בעיות יותר חמורות עכשיו.‬
‫ברדיו האימפריה אומרים שהובסנו.‬
‫בקרוב האנשים שלנו יאמינו להם.‬
‫אחותי, אם את רוצה לשרת את המהפכה,‬
‫אולי תתחילי בזה שתביאי לנו משהו לאכול.‬
‫אני לא נמצאת פה כדי לשרת אותך, אחי.‬
‫השלב הבא צריך לקרות עכשיו.‬
‫אנחנו צריכים לשלוח מסר שאנחנו עדיין כאן, אחרת הכול יקרוס.‬
‫אנחנו מחכים לשמוע מסין.‬
‫- מ... - לזה הגענו?‬
‫מחליפים אדון אחד באחר?‬
‫יש בזה יותר ממה שאתה מבין.‬
‫אתה נכנס לנעליים של אקוויאנו?‬
‫כי אולי הגיע הזמן שאל-איי תנהל את העניינים.‬
‫קחי.‬
‫נראה שהם תמיד רבים בסוף.‬
‫זה מה שגברים עושים כשהם פוחדים. הם רבים.‬
‫גם אני פוחדת.‬
‫ובצדק.‬
‫באיזה מחנה היית?‬
‫דומה מכיר את הדומה, מותק.‬
‫מולטון, אלבמה.‬
‫ביום שבו מלאו לי 13,‬
‫אחת האאופזירן במחנה אמרה לי לצאת מהשורה וללכת אחריה.‬
‫עוד הייתי ילדה.‬
‫חשבתי שזו הפתעה ליום ההולדת.‬
‫האחות אמרה לי שיעקרו אותי...‬
‫כדי שאוכל לעבוד, אבל לא אוכל להתרבות.‬
‫לא ידעתי על מה היא מדברת.‬
‫אני זוכרת שאמרתי רק, "תודה."‬
‫כי זה מה שאימא שלי תמיד לימדה אותי לומר.‬
‫כשברחנו מהמחנה, הפצע הזדהם.‬
‫עד שהמשאית הגיעה לאוקלנד, כבר הייתי קרובה למוות.‬
‫הם הביאו אותי לבית חולים מחתרתי.‬
‫התנועה החזירה אותי לחיים, האכילה אותי, הלבישה אותי, לימדה אותי.‬
‫את כולנו.‬
‫הם הצילו את כולנו.‬
‫עברנו שנים עד שפגשתי את האיש שהקים אותה.‬
‫עכשיו הוא מת.‬
‫כמה יחידות טקטיות יש לנו כאן?‬
‫עשרים ושתיים.‬
‫מה הטווח המבצעי שלנו?‬
‫סן חוזה בדרום,‬
‫יוריקה בצפון, מזרחית לאזור הניטרלי.‬
‫זה בסדר. הוא יכול להחליט בעצמו.‬
‫- אתה יכול ללכת לבד. - אז אקח איתי את אנשיי.‬
‫אין סיבה שאל-איי תיתן דין וחשבון לאוקלנד.‬
‫פורטלנד. יוריקה. סנטה רוזה.‬
‫אוקלנד. סן חוזה.‬
‫אתם יודעים מה יש להן במשותף?‬
‫אני לא בטוח שאני מבין אותך.‬
‫זה הצינור הארגמני.‬
‫הוא נושא נפט לנמל אוקלנד למשלוח ליפן.‬
‫הנפט הזה הוא סם החיים במלחמתה של האימפריה בסין.‬
‫עם מספיק חומרי נפץ, נוכל לחתוך את העורק הזה.‬
‫לעצור אותם באחת.‬
‫כולם חושבים שהתנועה מתה עם אקוויאנו.‬
‫אנחנו צריכים להראות להם שאנחנו עדיין כאן.‬
‫וואו, תראו אותך.‬
‫את עובדת כמו מקצוענית עם הציפוי.‬
‫החלק הכי טוב זה ללקק את הסכין כשזה נגמר.‬
‫אני מסכימה איתך.‬
‫אני כל כך שמחה שחזרתי. את לא?‬
‫בטח.‬
‫שנאתי את האזור הניטרלי.‬
‫את כנראה ילדה עירונית אמיתית.‬
‫אני ילדה ארית.‬
‫אכן.‬
‫מה... אל תצפי את כולם בווניל.‬
‫אבא הכי אוהב וניל.‬
‫כן, אבל אבא הוא לא היחיד שאוהב קפקייקס.‬
‫אימא?‬
‫כן.‬
‫את עדיין אוהבת את אבא?‬
‫למה את שואלת?‬
‫את לא נראית מאושרת כשהוא בסביבה.‬
‫אי אפשר להיות מאושרים כל הזמן.‬
‫אבל אתם אמורים להיות.‬
‫אם לא, משהו לא בסדר.‬
‫אני לא בטוחה בזה.‬
‫אני חושבת שרגשות של בני אדם הם דבר מורכב.‬
‫ואם היית הולכת למחנה של חינוך מחדש?‬
‫ולמה אני צריכה ללכת?‬
‫לא תוכלי לאהוב את משפחתך אם את לא אוהבת את הגזע שלך.‬
‫כולם יודעים את זה.‬
‫איפה שמעת על המחנות האלה?‬
‫כל הילדים בבית הספר יודעים עליהם.‬
‫מר פיפס, המורה לכימיה, היה במחנה.‬
‫למה?‬
‫הוא היה מנ...‬
‫- "מנוון". - זהו זה.‬
‫אני לא יודעת מה זה בדיוק, אבל אני יודעת שזה רע.‬
‫איפה מר פיפס עכשיו?‬
‫את יודעת, רוב האנשים שהולכים למחנות האלה לא חוזרים.‬
‫אכין קפקייק מיוחד רק בשביל אבא.‬
‫תשכחי את הלן סמית.‬
‫היא לא תעזור לנו.‬
‫זה לא שווה את הסיכון.‬
‫אני נוסעת לניו יורק. לא תשנה את דעתי.‬
‫לא הייתי מרשה למישהו מאנשי לעשות דבר כזה.‬
‫אבל אתה יודע מה, אני לא מאנשיך.‬
‫למה את חושבת שנעביר אותה צד?‬
‫אני מכירה את הלן.‬
‫כן, היא אשתו של קצין אס-אס.‬
‫הגרסה האחרת שלה היא אישה יראת שמים‬
‫שמקדישה את ימיה לעזרה לאחרים. היא עזרה לי.‬
‫בעולם ההוא, אולי.‬
‫- אבל לא בעולם הזה. - לא, גם בעולם הזה.‬
‫ראיתי אותה בשני העולמות.‬
‫התכונה הזאת ישנה בה, ואני יודעת למה היא מסוגלת.‬
‫היא אחת הנשים המוגנות ביותר ברייך.‬
‫את אחת המבוקשות ביותר.‬
‫כן, אמצא פתרון.‬
‫וגם אם נתקע כדור בג'ון סמית, מה זה ישנה?‬
‫פשוט יהיה גנרל אחר שמחכה לתפוס את מקומו.‬
‫הוא לא רק גנרל.‬
‫הוא המפתח.‬
‫מי ששולט בשער שולט בעתיד.‬
‫אתה מבין את זה?‬
‫כל זה מתבסס על חזיונות שהיו לך,‬
‫ואני מאמין לך.‬
‫אבל בשביל כמה מהאנשים שלי, זה קשה לעיכול.‬
‫כן, טוב, אני הולכת.‬
‫לא אתן לך.‬
‫ליאם...‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני בא איתך.‬
‫יש לך כתב מחובר יפה מאוד, איימי.‬
‫אני מתרגלת אותו הרבה.‬
‫אני לא מופתעת.‬
‫צריך לתרגל דברים אם רוצים להיות טובים בהם.‬
‫אני מסכימה.‬
‫מה צריך ללמוד כדי להיות סוכנת של המשטרה החשאית?‬
‫את רוצה להיות סוכנת?‬
‫סוכנת או וטרינרית.‬
‫אולי יום אחד אקח אותך לביקור במטה שלנו.‬
‫- איך זה נשמע? - אני אשמח.‬
‫כל הבנות בבית הספר הולכות עם צמות גרמניות,‬
‫אבל אימא שלי לא מוכנה לקלוע אותן.‬
‫אולי כי היא לא יודעת איך.‬
‫היו תסרוקות אחרות כשהיא הייתה ילדה.‬
‫אני גדלתי איתן.‬
‫אני יכולה לקלוע לך.‬
‫- כן? - ברור. תישעני אחורה.‬
‫אולי בפעם אחרת, איימי.‬
‫רוברט.‬
‫עשיתי סיבוב שלם.‬
‫חזרתי לאכילת עכברים.‬
‫אני אוכל-עכברים.‬
‫הכנתי לך קערת אודון כדי שתתחזק.‬
‫אני יכולה להשיג לנו אוכל.‬
‫אני יכולה לנוע חופשי.‬
‫כן, אבל אני לא יכול.‬
‫אם המק"ש יגלו שאני חי, הם יהרגו אותי.‬
‫במשטרה הצבאית חושבים ששיתפתי פעולה, והם מחפשים אותי.‬
‫אני לא יכול ללכת לדירה שלי, או להראות את הפרצוף בחנות.‬
‫אני צריך לטהר את שמי.‬
‫איך?‬
‫אלך לקידו ו... אסביר מה קרה.‬
‫תראי, הייתי קורבן, אוקיי?‬
‫- הוא יבין שאני חף מפשע. - צ'ילדן-סן.‬
‫לא, אני יכול להסביר לו.‬
‫האופטימיות שלך כל כך אמריקאית.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫כשהייתי בת 14,‬
‫גבר בא לכפר שלנו כדי לאסוף את הבנות הצעירות.‬
‫הוא אמר לנו שנעבוד כאחיות בעיר ונתרום למאמץ המלחמתי.‬
‫התרגשתי...‬
‫רציתי ללכת,‬
‫אבל אבי ידע מה זה אומר.‬
‫הם הפכו את הבנות ל...‬
‫זונות.‬
‫אבא שלי לקח אותי למשטרה המקומית, לסמל טנאקה, אדם שהוא סמך עליו.‬
‫טנאקה הבריח את הגבר הזה מהעיר,‬
‫והרגשתי בטוחה.‬
‫ואז כשעבדתי בשדה, טנאקה בא.‬
‫הוא אנס אותי בשדה.‬
‫הפרצוף שלי באדמה.‬
‫סיפרתי לאבי מה טנאקה עשה לי.‬
‫אבי דרש להחזיר את הכבוד שלי.‬
‫אביך הרג אותו?‬
‫לא, רוברט.‬
‫הוא הכריח אותי להתחתן איתו.‬
‫אבא שלי לחץ את היד של טנאקה בחתונה,‬
‫ואני הייתי נשואה לאיש במשך 12 שנה.‬
‫היום שבו טנאקה מת היה היום שבו נולדתי.‬
‫אף פעם אל תתבייש שאכלת עכברים.‬
‫אנחנו טיפוסים ששורדים.‬
‫אנחנו נחיה אחרי האנשים האלה.‬
‫כל הכבוד שלהם,‬
‫כל הסרטים והמדליות שלהם רק מסתירים את מי שהם באמת.‬
‫אבל הפשעים שלהם תמיד מתגלים.‬
‫משמר, עצור!‬
‫בשם הריבון השמימי,‬
‫אני מכנס את בית המשפט הצבאי.‬
‫בית המשפט הצבאי מזמין כעד את המפקח הראשי, טקשי קידו.‬
‫ספר לנו מה קרה במהלך המעקב שלך אחרי הנאשם.‬
‫השוטרים שלי עקבו אחרי אדמירל אינוקוצ'י‬
‫למנסרה נטושה בעיירה ליד מוראגה.‬
‫שם ראיתי אותו נפגש עם אקוויאנו המפטון.‬
‫הטרוריסט האחראי לטבח במכירה הפומבית.‬
‫קידו טאיסה,‬
‫הייתי נוכח כשיורשת העצר ביקשה ממך למצוא את רוצחי טאגומי.‬
‫אסור לך לדבר עם העד.‬
‫מה גילית, טאיסה?‬
‫אתה פוחד לגלות את האמת?‬
‫ההודאה של איג'ימה‬
‫ארשה את השאלה של האדמירל.‬
‫האם חיפשת את רוצחי השר טאגומי, מפקח ראשי?‬
‫ערכתי חקירה יסודית, כן.‬
‫ומי האיש שקבעת כי הוא הרוצח של טאגומי?‬
‫תגיד את זה, טאיסה.‬
‫קולונל קידו?‬
‫קפטן איג'ימה.‬
‫זה היה מינגוס ג'ונס, אדוני.‬
‫של מי העדות הזאת?‬
‫הראיות, קפטן איג'ימה.‬
‫קולונל קידו, היה קשר לרצוח את השר טאגומי,‬
‫הלא כן?‬
‫כן.‬
‫היה.‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫בוקר טוב גם לך.‬
‫שמעתי שאתה נוסע לניו יורק.‬
‫נכון.‬
‫וושינגטון תזדקק לכלי הנשק האלה‬
‫אם אנחנו רוצים לתקוף את השער.‬
‫וושינגטון יכולה לוותר עליהם.‬
‫שלחנו מספיק כלי נשק לכולם.‬
‫אתה נכנס עם משאית לחם עם מטמון של רובים למנהטן?‬
‫כן.‬
‫אלוהים, למה היא שידלה אותך?‬
‫מה אתה עושה? אתה מבין שהתוכנית שלה מטורפת, נכון?‬
‫הרווחתי את המעמד שלי.‬
‫אל תטיל ספק בשיקול דעתי.‬
‫פאק.‬
‫אדמירל אינוקוצ'י.‬
‫בית המשפט הצבאי מרשיע אותך בבגידה במולדת‬
‫ובקשירת קשר לרצוח את שר המסחר נובוסוקה טאגומי.‬
‫אדמירל אינוקוצ'י לא רצח את שר המסחר טאגומי.‬
‫הוא קשר קשר עם רוצחיו של טאגומי.‬
‫שנינו יודעים מי רצח את שר המסחר,‬
‫ואלה לא היו המק"ש.‬
‫זכור את המטרה שאתה משרת, טאיסה.‬
‫אדמירל אינוקוצ'י,‬
‫בית המשפט הצבאי הזה‬
‫דן אותך למוות.‬
‫אנחנו מוכנים לכבד אותך בכיתת יורים.‬
‫מפקח ראשי?‬
‫החובה והכבוד להוציא לפועל את גזר הדין מוטלים עליך.‬
‫לווה את האסיר לחצר ההוצאה להורג.‬
‫קידו.‬
‫האם ירדת לשפל המדרגה?‬
‫לא!‬
‫אמות בעיניים פקוחות.‬
‫רובאים!‬
‫היכון!‬
‫טען!‬
‫כוון!‬
‫עצרו!‬
‫גנרל יאמורי.‬
‫אני עוצר אותך על רצח השר נובוסוקה טאגומי.‬
‫קפטן איג'ימה!‬
‫רובאים!‬
‫אחורה פנה.‬
‫קח את הגנרל למעצר.‬
‫תעשה את זה.‬
‫לא תצא מזה בשלום, קידו.‬
‫בתיק הזה נמצאת הראיה‬
‫שקפטן איג'ימה הוא האיש שירה בשר המסחר טאגומי.‬
‫איג'ימה פעל בהוראתו של גנרל יאמורי.‬
‫אני המומה.‬
‫אבל אני לא מופתעת.‬
‫הכיבוש הזה...‬
‫הפנה את בני עמנו...‬
‫נגד עצמם.‬
‫אני מבינה שהבן שלך שירת במנצ'וריה.‬
‫כן, הוד מעלתך.‬
‫אני מייחלת ליום שבו לא נצטרך עוד לשלוח את בנינו למלחמה.‬
‫אדאג שהמידע הזה יימסר לקיסר בכבודו ובעצמו.‬
‫יהיו השלכות.‬
‫מפקח ראשי, אני יודעת לאיזה מחנה פוליטי אתה נוטה.‬
‫הנאמנות שלי תמיד תהיה נתונה לקיסר.‬
‫זה ודאי לא היה קל.‬
‫זו הייתה חובתי.‬
‫זה הכול.‬
‫אבא!‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך. תעצום את העיניים.‬
‫אוקיי.‬
‫תפקח אותן.‬
‫זה נפלא. תודה.‬
‫אמרתי לאימא שזה ימצא חן בעיניך.‬
‫לילה טוב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, כמובן.‬
‫קרה משהו בנסיעה שלך?‬
‫לא, למה?‬
‫אתה נראה...‬
‫שונה.‬
‫כן?‬
‫טוב, כנראה...‬
‫התגעגעתי לבנות ו...‬
‫וחשבתי הרבה עלייך.‬
‫התכוונת לספר לי על מרתה?‬
‫על מי?‬
‫על הסוכנת מהמשטרה החשאית.‬
‫אוקיי.‬
‫תקשיבי, אני... מה אני יכול להגיד? אני...‬
‫ביקשתי מהם לשלוח מישהי‬
‫שלא תפריע לחיי היומיום שלך.‬
‫עוקבים אחריי. זה מפריע לחיי היומיום שלי.‬
‫זו אבטחה, הלן. גם לי יש שומרי ראש.‬
‫בחייך. לפחות בוא נהיה כנים זה עם זה, ג'ון.‬
‫את רוצה שאהיה כן? זה לא מוצא חן גם בעיניי.‬
‫אבל האמת היא,‬
‫שאני לא יודע אם אני יכול לסמוך עלייך שלא תעשי שוב משהו פזיז.‬
‫אני לא שואלת אותך לאן אתה הולך ועם מי אתה נמצא.‬
‫אפילו כשאתה נוסע בענייני הרייך בסוף שבוע‬
‫ואומר לי שאי אפשר להשיג אותך.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫אני קוראת אותך, ג'ון.‬
‫אני יודעת מתי קורה משהו.‬
‫הלן.‬
‫אין אף אחת אחרת.‬
‫יש רק אותך.‬
‫נפרדנו לשנה.‬
‫אני לא טיפשה, ג'ון.‬
‫זה שונה.‬
‫אני לא מתנגדת.‬
‫אנחנו יחד כבר 20 שנה.‬
‫שנינו מבוגרים.‬
‫אני מבקשת רק שתעניק לי אותה מידה של פרטיות שאני מעניקה לך.‬
‫תקשיבי, הלן...‬
‫אם את לא מרוצה ממרתה, נוכל להחליף אותה,‬
‫- אבל האמת היא... - אני לא רוצה מישהי אחרת.‬
‫אני לא רוצה עוד סוהרת.‬
‫אני רוצה לצאת מהתא המזוין הזה!‬
‫איך זה נגמר,‬
‫ג'ון, כל זה? איפה זה נגמר?‬
‫מנהטן דרך מנהרת הולנד‬
‫את עדיין שוברת את הראש על הדבר הזה?‬
‫כן. אני מתקרבת.‬
‫אה, כן.‬
‫ריצ'י אומר שיש לו מקום מגורים בשבילנו בהארלם.‬
‫הפורנוגרף.‬
‫אל תשפטי.‬
‫תראה.‬
‫תראה. רייצ'ל כריסמלס זה "רייכסמרשל".‬
‫כן?‬
‫"הצטרפו אליי, המארח" זה "ג'ון סמית".‬
‫"פטרול" זה "פורטל", שער.‬
‫ואז "רכבת מהירה".‬
‫הוא אומר לנו שסמית נוסע לשער ברכבת.‬
‫המניאק הזקן מענה אותך.‬
‫זו... כן, אתה צוחק.‬
‫זו שורת קוד אחת ארוכה.‬
‫עד שנפענח אותה, המלחמה תיגמר.‬
‫פאק, קפוא פה.‬
‫מתקרבים העירה?‬
‫מה זה?‬
‫עצור בצד.‬
‫אלוהים.‬
‫שיט, נכון, לא היית כאן.‬
‫איפה פסל החירות?‬
‫הם הרסו אותו.‬
‫זה מה שהם בנו במקומו.‬