1946 - FORT MONMOUTH I NEW JERSEY
Her på 1030 AM, Rikets stemme.
DET AMERIKANSKE NAZIRIKET
Freden har endelig kommet til en krigstrett nasjon,
idet takknemlige amerikanere fra Broadway til Main Street
ønsker sine tyske frigjørere velkommen.
Nylig utnevnte reichsmarschall Erwin Rommel
tok til gaten for å hilse på den beundrende amerikanske republikk.
Borgere overalt ser frem til tilbakekomsten av lokal infrastruktur,
rennende vann på kjøkken og bad, elektrisitet til alle tider
og matforråd som daglig blir brakt inn
fra Rikets rike gaver.
Sivile frivillige inviteres til å bli med...
Sett på litt musikk. Alt annet enn det.
La det være. Vi trenger nyheter.
Selv deres nyheter.
Jeg får ikke roet Thomas.
Han er sulten.
Jeg får ham ikke engang til å die lenger.
Vi kommer oss gjennom dette.
Det er ham.
Skal du ikke invitere meg inn, John?
-Hei, Mike. -Helen.
Hvil.
Ta det.
Kom igjen, ikke vær tåper. Spis.
Kom igjen, Helen.
Varm denne.
Jeg kom akkurat fra overleveringen ved West Point.
Patton tok Göring i hånda.
Alt er avgjort.
De første som lar seg verve, får mat og gode stillinger i Riket.
De som venter, får ingenting...
...eller døden.
Vi melder oss til tjeneste i morgen,
kl. 06.00.
Valget er deres.
Bare et klesstykke.
Det betyr ikke at vi tror på det.
Vi gjør dette. Vi avventer...
Bare fortell deg selv det, du.
Vi kan kjempe imot dem. John, det sies at Ike samler menn, en milits...
Alle så den bomben.
Den var som tusen soler.
Hva skal til for å bygge noe sånt?
Altså,
hva slags viljestyrke?
Hva slags visjon?
Det er en forbrytelse!
Vi hadde også bygget den, om vi kunne det, men klarte det ikke.
Eller hva?
Nei, det er over.
Det er gjort.
Vi mislyktes.
Til syvende og sist ble det bare...
...kollaps.
Det de har, det...
Det virker.
Hva med oss, John?
Hva skjer med familien min i Riket?
Jeg vet ikke.
Det er ikke stort.
Greit.
Ta dette og dra.
-Hvor da, John? -Så langt vekk dere kan.
Jeg husker da vi ville dødd for hverandre.
Ingenting av dette er lett.
Men det er det rette.
Det er for oss.
MANNEN I HØYBORGEN
Åpne portalen igjen om to døgn.
Ja vel.
INGEN ADGANG
POCONOFJELLENE - PENNSYLVANIA I USA
Nå kommer de, vennen.
Broder Darius,
dette er Elijah.
-Hyggelig. -Og...
Bell. Mallory.
Moulton i Alabama.
Ja.
Du husker godt.
Jeg husker alle navn og alle steder.
Du har skapt deg et navn, Bell Mallory. Det har dere alle.
Så, mine herrer, vi har bladkål,
øyebønner, søtpoteter,
maisbrød og grønn iste.
Tror du virkelig at admiralen er pålitelig?
Han er fra militæret.
Han følger ordre fra keiserfamilien.
Han vil nok ikke like det, men...
...han tar også en sjanse.
Er det mulig at freden vil vare?
Det er en midlertidig våpenhvile.
Jeg mener:
Tror du de noen gang vil gå med på kravene våre?
Dette er første gang
i Amerika,
eller i JSS,
eller i Riket,
at noen har forhandlet med en svart mann som likeverdig.
Hvis det er alt vi tar med oss i dag,
er det en seier.
Jeg husker første gang jeg åpnet en kasse med kinesiske automatgevær.
Jeg plukket opp et.
Det var så mørkt, smurt og tungt.
Det føltes som...
...makt.
Ja visst, broder.
Og fra det øyeblikket av har jeg bare drømt om
dagen da jeg kan legge fra meg det pokkers våpenet.
BAILEY'S CROSSROADS - VIRGINIA I USA
John?
Helen.
Trodde ikke du ville komme tilbake før søndag morgen.
Hva gjør du her?
Og jeg som trodde jeg kunne overraske deg.
Jeg tenkte at Greensboro kunne vente til mandag.
Mamma sa alltid at jeg burde gifte meg med en ambisiøs mann.
Jeg vet hvorfor du kom tilbake.
Så Thomas er...
Det er lørdag, husker du?
Han kommer nok om rundt tre kvarter.
Og det er akkurat nok tid.
Du har klipt deg, ser jeg.
Du begynner å bli gråhåret.
Blir jeg?
Noen er visst sulten.
Eggene er nydelige.
Det ristede brødet er nok snart klart.
Jeg skal kle på meg.
"THE MUNSTERS" HAR PREMIERE SKREMMENDE MORSOMT FOR HELE FAMILIEN
LOKALE RESERVESTYRKER INNKALT TIL TJENESTE I VIETNAM
Hei, pappa.
Hva gjør du hjemme alt?
Pappa? Hva er det?
Er...
Ikke tenk på faren din.
Jeg ville bare se på deg.
Jøss, du så meg jo akkurat.
Ja.
Du har bare blitt så stor.
Ja.
Så høy.
Greit.
Kom og sett deg.
Hold meg med selskap.
Du kom deg hit fort.
Kom så snart vi kunne uten å bli stoppet av politiet.
Så julenissens slede står i smuget, og den er full av leker.
Takk skal du ha.
Hør her...
Jeg mottok en beskjed på vei hit.
Har det dukket opp noen som kaller seg Juliana Crain?
Det virket ikke mulig, ikke sant? Det gjør det ennå ikke.
Men du skal få se selv.
De allierte kunne stilt dem opp mot en vegg og skutt dem.
Det er det som alltid har blitt gjort når kriger har tatt slutt.
Men de valgte å gjøre noe annerledes.
De ga dem en rettferdig rettssak.
Nazister fortjener ingen rettssak.
De var kriminelle.
Og da de stilte dem for retten,
så verden hva de var.
Forbrytelsene deres var enorme,
men dette var små, svake menn.
De...
De kom med unnskyldninger.
De hevdet at de ikke visste det, at de ikke kunne stanse det.
Fortell hva som skjedde med Hitler.
Han gikk i skjul i en bunkers.
Og så skjøt han seg i hodet.
Det virker umulig.
Som en drøm.
Hvis de kan beseires i den verdenen, kan de også beseires her.
Av og til lurte jeg på
om du hadde kommet deg ut av den tunnelen.
Jeg var sikker på at du var død.
Og... jeg klarte ikke å legge det bak meg.
Jeg visste at filmene var det viktigste for deg, for oss begge,
så...
...jeg overga meg til å spre dem.
Patruljer fra Riket.
Jeg hadde nesten glemt den lyden.
Vi er trygge her.
-Beklager. -Jeg forstår.
Det er bare at ingenting er bestemt...
...nå lenger.
Ikke sant?
Ingenting er fast.
Som om alt bare er...
...et speilbilde av et speilbilde.
Gir det mening?
Jeg tror det.
Det er som å sitte fast imellom.
Som om hver eksistens er like ekte som den neste...
Og når velger du å holde fast ved én av dem?
MORAGA - BAY AREA DE JAPANSKE STILLEHAVSSTATER
Det er ham, Elijah.
Hold motoren i gang.
Bli ved bilen.
Bruk bilhornet hvis det blir problemer...
...så dekker dere meg.
Bli med meg.
Faren min ville alltid at jeg skulle bli smed.
Hvis du kom hit og forventet å vinne noe på angrepet deres forleden,
blir du skuffet.
Jeg prøver å ikke forvente noe.
Da blir jeg aldri overrasket.
Jeg har bare en advarsel.
Hvis dere fortsetter med disse terrorhandlingene,
vil Japan anvende hele sin militærmakt mot SKO.
Vi lærte om terror fra deres Kempeitai.
Dere er bare sinte fordi dere ikke har monopol på volden lenger.
Jeg kom ikke for en skjennepreken.
Du er her for å lytte til vår side, ikke sant?
Jeg lytter.
Dere står overfor opprør verden rundt.
India, Kina, Australia.
Vi er millioner med alt å vinne og ingenting å tape.
Tenk på hvor hardt dere ville kjempet for å beskytte hjemøyene deres, admiral.
Dette er vårt hjem.
Dere ble brakt hit som slaver.
Ingen har måttet utstå mer for dette landet enn vårt folk.
Vi kan utstå hva som helst for friheten.
Hva er dere ute etter?
En fri stat.
Vårt eget territorium.
En selvstyrende republikk for svarte.
Brevet deres tilbød oss våpenhvile.
Midlertidig våpenhvile,
avhengig av hva du kan tilby oss til gjengjeld.
Jeg kan ikke tilby dere noe.
Så gi kronprinsessen en beskjed.
Vi trenger et tegn på god tro.
For eksempel?
Stopp Kempeitais rassiaer i gettoen.
Jeg skal se hva jeg får til.
Si meg, hvorfor ble du ikke smed?
Jeg oppdaget at jeg var redd for hester.
Den dag i dag blir jeg fortsatt kvalm
de første to dagene til sjøs.
Hva sa han?
Han er en krigens mann som prøver å lære å stifte fred, men jeg tror han er en...
Stikk!
Kjør!
Admiral Inokuchi.
Oberst...
Du er anholdt for høyforræderi.
Er du gal?
Equiano Hampton er død.
Hva med admiral Inokuchi?
Han er anholdt.
Vi skal få ham sendt til Tokyo
for å stilles for marinekrigsrett.
-Jeg skal eskortere ham. -Nei.
Krigsretten vil finne sted her, i San Fransisco.
Keiserfamilien vil kanskje ikke godta det.
Dette er en militærsak.
Kronprinsessen trenger ikke å involveres.
Hun burde skjermes.
Til sitt eget beste.
Tokyo blir nok fornøyd.
Med Hampton død
har rettferdigheten skjedd fyllest etter drapet på Tagomi.
Jeg etterforsker fortsatt drapet på Tagomi.
Jeg trodde jeg ba deg avslutte saken.
Jeg lovte kronprinsessen det.
Nå må vi ikke narre oss selv.
På dine 15 år som førstebetjent
har du plantet bevis,
skaffet falske tilståelser
og henrettet mistenkte uten rettssak.
Hvorfor har du gjort alt dette?
Av lojalitet overfor saken for å gjøre San Francisco japansk.
Og du ofret også sønnen din for den saken.
Betjent Iijima har fortalt meg om den nylige hendelsen
ved Bamboo Palace.
Du valgte din vei for 15 år siden, Kido.
Det er for sent å endre retning nå.
Jeg ser frem til å høre vitnemålet ditt under Inokuchis krigsrett.
Leon overrakte nyheten til ledelsen.
De har innkalt til krisemøte for alle cellene i Nord-California.
Det beste vi kan få til.
Japanske myndigheter har bekreftet at Equiano Hampton,
lederen av neger-terroristgruppen kalt "Det svarte kommunistopprøret",
ble drept i går under en vågal rassia av Kempeitais styrker.
Generalguvernør Yamori roste arbeidet til Kempeitais betjenter
i sin hurtige straff...
Drepte vi ham, Elijah?
Var vi så sultne etter fred...
Handlet vi for raskt og ødela alt?
Nei, Bell. Han ønsket det møtet.
Han mente det var verdt å ta sjansen.
Kempeitai går fra hus til hus og vekker svarte menn
-og tar dem med til leirer ved havnen. -Bare si hvor langt unna de er.
Så raskt som de beveger seg? Tjue minutter, hvis vi er heldige.
Våpen, mat, ammunisjon,
legg alt i kasser og last dem inn i bilene.
Hvis det ikke kan skytes eller spises, til helvete med det!
Leon, stemmer det radioen sier om Equiano?
For jeg vet at de lyger. Stadig vekk.
Det kan hende de lyger nå!
Ledelsen holder et møte for de lokale cellene. Vi må gjøre oss klare.
Men han lever vel? Han er på vei tilbake med Bell og Elijah.
Han kommer ikke, Benjy. Han er død.
Vi må tømme dette stedet. Vi må komme oss vekk.
Hva med ham?
-Vi kvitter oss med ham. -Vent.
Hva vil det si, "kvitter oss med ham"?
-Jeg hjalp dere. -Du sendte oss i en felle.
Nei! Hvordan skulle jeg vite det? Jeg la ingen feller.
Kanskje, kanskje ikke,
men jeg har verken tid eller lyst til å finne det ut.
Ta ham med ut. Vær stille. Bruk dette.
Vent litt. Bare vent. Kan vi ikke vente...
Kom.
Gå!
Hør på meg.
Du trenger ikke gjøre dette, ok?
Du trenger ikke gjøre dette.
Hva trenger du?
Penger? Jeg har penger.
Hold munn.
Du kan ikke kjøpe meg.
Skryter av pengene,
din grådige jævel som blir rik av å selge skrot til japsene!
Nei, det ble feil.
Jeg er ikke rik. Langt ifra.
Jeg er bare...
Jeg er bare et menneske.
Et menneske som deg.
Hva heter... Du heter Benjy, ikke sant?
Ikke sant? Benjy? Hør på meg, Benjy...
-Du trenger ikke gjøre dette. -Hold kjeft!
Herregud. Vær så snill, dette er ikke...
Ned på kne.
Herregud, nei! Vær så snill!
Bare vent. Vent. Vær så snill.
Gi meg et øyeblikk. Vær så snill.
Hva gjør du?
Gi meg hendene dine.
Helvete! Hvorfor gjør du det?
Stikk.
Stikk. Løp.
Jeg vil ikke se deg her igjen.
Takk.
Så.
Greit.
Vil dere oppdatere oss?
Ja. Henne også.
Jeg må være enig. Jeg stoler ikke på henne.
Så lenge jeg gjør det, må du ikke det.
Du får ikke det ene uten det andre.
Henne, meg...
...og den store jævla lasten min med våpen.
Greit.
Vi har flere operasjoner i planleggingsfasen.
Snakker dere om portalen?
Ja, vi holder den under observasjon,
men... de har befestet den tungt over det siste året,
så hvis vi skal ta den nå, hadde vi trengt et stort angrep.
Ja, det tror jeg.
Hva med John Smith?
Leilighetsbygget hans er en festning,
så vi må ta ham underveis
for å kunne nå ham.
Og det betyr så klart etterretning om bevegelsene hans.
Hvor ble disse bildene av Helen tatt?
Hun bodde i Den nøytrale sonen det siste året med døtrene sine.
Vi skulle prøve oss på henne.
Hva hindret dere?
Vi ventet på forsendelsen deres da Helen dro tilbake til New York.
Vent litt. Hva gjorde hun i Den nøytrale sonen til å begynne med?
Vet ikke. Det er ikke viktig nå.
Det er absolutt viktig.
Helen Smith er en kvinne som har mistet et barn.
Ingen opplever det uten å bli forandret.
Og veldig få ekteskap, kanskje ingen, overlever det uten noen endringer.
Så hvis hun dro til Den nøytrale sonen, må hun ha vært desperat.
Og hvis det er sprekker i det ekteskapet,
er det et inngangspunkt.
Det er bare en såpeopera nå.
Det har ikke noe å si. Vi mistet henne. Hun dro tilbake til ektemannen sin.
Kanskje hun valgte det selv.
Kanskje hun ikke hadde noe valg.
Unnskyld. Jeg tror det har blitt gjort en feil.
Hvordan fikk du adgang til denne etasjen?
Ingen feil, Helen. Jeg heter Martha.
Jeg er hustruledsageren din.
Unnskyld?
Det er min plikt å diskré bli med deg på alle utflukter i offentligheten...
...for din egen sikkerhet.
Hvem sendte deg hit?
Vi er en avdeling ved Staatspolizei
som ble dannet for å oppfylle de unike behovene til partiets førstefamilier.
Men vi kan være mye mer enn som så.
Reichsmarschallen tilkalte deg for å holde øye med meg
mens han er utenbys på oppdrag. Er det sånn det er?
Eller dreier det seg om mer?
Mange koner fra Riket blir gjerne fortrolig med hustruledsageren sin.
Det er jo så få mennesker hustruen til en reichsmarschall
kan snakke med.
Fortell Staatspolizei at jeg ikke trenger en ledsager.
Jeg forstår fullstendig.
Jeg kan følge etter deg på avstand. Du vil ikke engang vite at jeg var der.
Du sang så falskt i morges.
Og hvorfor sang du fra salmeboken?
Du kan alle de sangene utenat.
Jeg begynner vel å bli gammel.
Tømmerhuggerfrokost med bacon.
Ja... svart kaffe. Tørt ristet brød.
Jeg ville snakke med deg om noe
nå som vi er alene.
Greit.
Sett i gang.
Jeg snakket med verveoffiseren min i går.
Og hør her, jeg vet du er imot det...
Hva er jeg imot?
At jeg verver meg. Marineinfanteriet? Krigen?
Alt sammen.
Så hvis du snakker om å gå til krig i Indokina, i Vietnam...
Da er jeg imot det.
Jeg er 18 nå, pappa.
-Jeg trenger ikke tillatelse lenger. -Du spurte meg.
Svaret mitt var enkelt. Jeg vil ikke at du skal gjøre det.
-Men du kjempet mot japsene... -Jeg vil ikke miste deg igjen.
-"Igjen"? -Hvis du drar i krig,
vil du dø.
Hvorfor er du så sikker på at jeg vil dø?
Du kom tilbake. Du kom tilbake som helt.
Er det det dette gjelder?
Vi vil begge ha eggerøre, rundstykker og saus, er du snill.
Pengene våre er her, med driks.
Vi vil ikke ha problemer.
Ikke vi heller.
Kanskje dere kan gå til baksiden?
Jeg kan gi dere mat dere kan ta med hjem.
Nei. Vi vil spise søndagsfrokosten vår her ved disken.
Som alle andre.
På hviledagen, tilmed.
Jeg prøver å drive en respektabel forretning.
Dere negeroppviglere kommer hit og gjør gode mennesker sinte.
-Vi har rett til det. Loven sier det. -Ikke bli innblandet.
De har sine lover i DC,
og vi har vår måte å gjøre ting på her.
Enkelte ting forandrer seg ikke.
Det er dette som skjer når man lar dem gjøre som de vil.
Reis dere og trekk unna disken.
Du også, boy.
Kom igjen.
Hva er det?
Jeg vet ikke helt.
Jeg er vel bare overrasket.
Jeg trodde du ville gjøre noe.
Hva skulle jeg gjort?
Sagt noe.
Gjort noe.
Vi er ikke politiet. Det er ikke opp til oss.
Det virker bare så galt.
De vedtok en lov
som gir disse folkene rett til å spise ved disken.
Og likevel skjer dette?
Er dette systemet du vil ofre livet for å forsvare?
Dette er systemet du kjempet for.
Og jeg kom tilbake som helt. Er det det du tror?
Det var det jeg trodde du var.
Er det det du vil bli? En helt?
Vil du ha ansiktet ditt på et veggmaleri?
Kanskje de kan oppkalle en skole etter deg?
Du ville likevel vært død, Thomas.
-Hvordan kan du være så sikker? -Jeg har sett det før.
Jeg vet hvordan det ender.
Og selv om du ikke dør, kommer du tilbake
og er ikke den samme som før.
Det er bare dritt, Thomas.
Det er en jævla løgn.
Medaljer, flagg, kampsanger,
troskapseden, frihet.
Når jeg ser meg rundt, ser jeg ikke frihet
eller orden, bare kaos.
Jeg ser ikke noe det er verdt å ofre sønnen min for.
Hvem er du?
Thomas...
Yukiko?
Det er deg. Du er her.
Childan. Jeg var så bekymret.
Hånda di.
Det går bra. Den har sluttet å blø.
Såret må renses og bandasjeres.
Nei, vent. Du er vel ikke skadet?
Nei. Jeg kom hit etter at det skjedde.
Jeg visste ikke hvor jeg ellers kunne finne deg.
Politiet lette etter deg her.
De gjorde dette.
Dette var en Favrile Anemone-vase.
Én av åtte.
Beklager. Jeg kunne ikke stanse dem.
Nei. Se, det har ikke noe å si.
Sitt stille nå, Childan.
Beklager.
Kempeitai vil komme tilbake.
Du må gjemme deg.
Hvorfor gikk han hjem?
Vi kranglet. Jeg sa noen ting.
Jeg vil ikke at han skal gjøre en feil.
Hva slags feil?
Han vil verve seg til marineinfanteriet.
"Dritt". Det var det du kalte det.
-Thomas. -Det er bare snakk, ikke sant?
Alt du oppfostret meg med?
Frihet, USA?
Det er bare snakk for deg. Jeg tror på det!
Thomas...
Det går bare ikke at du verver deg. Greit?
Mora di vil trenge deg.
-Hvorfor det? -John, få snakke med deg litt.
Bare la det ligge. Han er 18 år gammel.
Du vet at hvis du krangler med ham, blir han bare sta.
La det ligge til en annen dag.
Jeg har ikke andre dager.
Thomas, hør på meg.
Jeg vet hva det vil si å ha tro på landet ditt, ok?
Hva er det? Venter vi besøk?
Det er kampdag, John.
Hei, kompis.
Går det bra? Det ser ut som om noen slo deg i magen.
Det går bra.
Vi får ikke se Y.A. Tittle slå Redskins på verandaen.
Godt å se deg, Danny.
-Hei, kompis. -Hei.
Helen...
...du er vakker.
Alltid så sjarmerende.
Hva sier du, Tommy? Tror du vi har en sjanse?
Kom igjen, ta deg sammen.
Han kjører helt hit bare for å treffe deg.
Du kan kalle ham en utslitt, gammel mann så mye du vil, John,
men det hadde vært en forbrytelse å erstatte Y.A. med Gary Wood.
Uten det dårlige slaget på Wrigley
hadde han gitt New York tittelen.
Det er noe som heter lojalitet.
Ikke sant, Thomas?
Dessuten, hvis Y.A. klarer det i sin alder, er det fortsatt håp for oss.
Sikkert at det går bra, John?
Det ser ut som du har sett et gjenferd.
Beklager.
Jeg må be deg om å unnskylde meg, Daniel.
Jeg føler meg ikke så bra.
John.
Jeg burde dra.
Nei, Dan. Bli. Spis middag med oss.
Det går bra, Helen.
Danny...
Du vet vel at jeg ikke hadde noe valg?
Hva mener du, John?
Du kommer ikke til å forstå.
Beklager.
Vi er brødre, ikke sant?
Du har ingenting å unnskylde deg for.
Jeg har deg.
John!
Det er meg. Det er Danny.
Danny?
Du må få oss ut herfra.
Låsen, John.
Du løfter den bare.
Vi rømmer på veien. Ingen vil få vite det.
Slipp oss ut.
Bare fjern låsen. Låsen. Løft låsen.
Smith.
Jeg vil ha deg med på denne oppdateringen.
Vær så snill, John...
John, det er meg.
Det er meg, Danny.
-Ikke forlat oss her inne! -Vær så snill, John.
-Hjelp oss. -Ikke forlat oss sånn.
-Ikke la dem ta oss. -John!
John, åpne låsen! John!
John!
Vi var brødre! John!
John!