‫אוקלנד, קליפורניה המדינות הפסיפיות היפניות - 1961‬
‫ערב טוב, אלייז'ה. גברתי.‬
‫שלוש שנים קודם לכן‬
‫מה נשמע?‬
‫- מה נשמע? - טוב לראות אותך.‬
‫כן, מה?‬
‫מה האיש הזה עושה לפסנתר?‬
‫יוצרים את התקליטים באזור הניטרלי, ואנחנו מבריחים אותם.‬
‫תלוניוס מונק‬
‫דו בויז. איך השגת את זה?‬
‫לא רק את זה אנחנו מבריחים.‬
‫נשמתם של השחורים‬
‫זה האוסף הכי גדול במדינות הפסיפיות היפניות.‬
‫קרל מרקס, מרקוס גארבי, איידה בי. ולס.‬
‫"מדוע גזענות?"‬
‫חשבתי שהמשטרה הצבאית שרפה הכול.‬
‫אכן שרפה, אבל הדפסנו אותם שוב.‬
‫אני רוצה לקרוא הכול.‬
‫זהירות. אם יתפסו אותך ברחוב עם אחד הספרים האלה...‬
‫אני לא פוחדת.‬
‫- מה שלום כולם? - טוב לראות אותך.‬
‫אמן!‬
‫זה מזמור תהלים נהדר.‬
‫אני רואה הרבה פנים מוכרים בחדר הזה.‬
‫רופאים.‬
‫מורים, אמנים.‬
‫וגם פנים חדשים.‬
‫יש לי בשורות טובות.‬
‫לפני יומיים‬
‫הגיע משלוח הנשק הראשון מבעלי הברית שלנו בסין.‬
‫נעלה את התנועה הזאת לרמה הבאה.‬
‫אני לא אשקר.‬
‫יהיו קורבנות.‬
‫אבל בשבילנו, המחיר הזה לא חדש.‬
‫כמעט לכל האנשים בחדר הזה יש מישהו‬
‫שהועלה לרכבת ברייך, ואף פעם לא חזר.‬
‫בשביל אשתי‬
‫והבת שלי,‬
‫הרכבת נעצרה‬
‫במחנה בסאגינו, מישיגן.‬
‫אונסלו, קרוליינה הצפונית.‬
‫אני משתתף בצערך, אחי.‬
‫שיילו, פנסילבניה.‬
‫ג'יימס ומרתה ארנולד.‬
‫ג'יימס ומרתה. אני משתתף בצערך, גברתי.‬
‫תודה.‬
‫רוברט שפרד. אואנסבורו, קנטקי.‬
‫מייסון סיטי, אייווה. ג'ון ומרי סוון.‬
‫מונרו, לואיזיאנה. ג'ד פייברס.‬
‫צ'רלס וננסי ג'ונסון.‬
‫- גרניוויל, מיסיסיפי. - איימס, אייווה.‬
‫- זיונסוויל, אינדיאנה. - לואיז גארי.‬
‫ג'ון ואלבה ווטסון.‬
‫הבן שלנו, עמנואל.‬
‫מולטון, אלבמה.‬
‫אבא ואימא.‬
‫וכאן, בסן פרנסיסקו, קליפורניה?‬
‫ויליאם פולום. כולכם יודעים על מה אני מדבר.‬
‫נורה בגב על ידי המשטרה הצבאית היפנית, תשעה רחובות מכאן,‬
‫וזה קרה רק בשבוע שעבר.‬
‫בשבוע שעבר. בשבוע שעבר?‬
‫כן, אדוני.‬
‫שרשרת אלימות כזאת עוברת על פני כל ההיסטוריה שלנו בארץ הזאת,‬
‫מהעבדות ועד היום הזה!‬
‫שירתתם את בני עמכם כרופאים,‬
‫מורים ואמנים,‬
‫אבל הלילה...‬
‫הלילה אני מבקש מגברים ונשים להיות חיילים.‬
‫מי מוכן להיות חייל?‬
‫אני.‬
‫- אני. - אני.‬
‫- כן. - אני.‬
‫- אני. - אני.‬
‫- כן, אדוני. - אני.‬
‫אני.‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫תודה לכולכם.‬
‫האיש במצודה הרמה‬
‫מאיצים‬
‫התקדמנו מאוד מאז הביקור האחרון שלך, רייכסמרשל.‬
‫הידע שאנחנו צוברים עולה על הציפיות הפרועות ביותר שלנו.‬
‫בבקשה, בבקשה.‬
‫שלחנו כמה צוותים של סוכני ולטקומנדו דרך השער,‬
‫כפי שהורית.‬
‫והצלחנו לכרות מהעולם הזה‬
‫חידושים מדעיים, סודות צבאיים.‬
‫אנחנו מנקזים מן העולם האלטרנטיבי את כל האינטליגנציה‬
‫הטכנולוגית והתרבותית.‬
‫ולא רק מאמריקה.‬
‫יש לנו עכשיו צוותים גם באירופה ובאסיה.‬
‫והם אפילו אינם יודעים שאנחנו שם.‬
‫אבל הם משפרים את היכולת הגרעינית שלהם.‬
‫פצצת מימן התפוצצה באוקיינוס השקט‬
‫מבצע דומיניק: תמונות ראשונות‬
‫הם מתקדמים.‬
‫כן. האמריקאים והרוסים.‬
‫הם יודעים על העולם שלנו?‬
‫חוץ מכמה מאמרים אקדמיים, אין להם ידיעה על ריבוי היקומים,‬
‫שום הבנה של טכנולוגיית שערים.‬
‫נראה שלמי שכתב את המאמרים האלה יש הבנה מתקדמת למדי‬
‫במכניקה קוונטית.‬
‫אנחנו מטפלים בזה. מכאן, רייכסמרשל.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫- אבנדסן משתף פעולה? - כן.‬
‫הוא עובד מסביב לשעון ומנתח את הסרטים.‬
‫מזהה עולמות רבים.‬
‫מה אנחנו רואים?‬
‫מפה...‬
‫של היקומים המקבילים.‬
‫זה העולם שלנו.‬
‫וזה העולם החלופי שהגענו אליו.‬
‫דומה כל כך לשלנו.‬
‫אלא שמדינות הציר הפסידו במלחמה.‬
‫ומשום כך חיוני שנבין אותו.‬
‫אבל בקרוב נגיע לעולמות נוספים‬
‫ולעולמות נוספים אחריהם.‬
‫נקצור את האינטליגנציה של עולם אחרי עולם,‬
‫נביס את כולם בכל היקומים המקבילים.‬
‫כל דלת החוצה‬
‫היא דלת פנימה.‬
‫תגביר את תוכנית החבלה.‬
‫אני לא רוצה שהפתעות ייכנסו דרך השער הזה.‬
‫לקאוואנה מכרה מס' 9‬
‫אדוני, אשתך, הבן שלך ואתה חיים בעיר קטנה‬
‫שנקראת ביילי'ז קרוסרואדס בווירג'יניה, מחוץ לבירה וושינגטון.‬
‫הבנות שלי?‬
‫בעולם החלופי הזה, יש לך רק בן.‬
‫מה?‬
‫אתה בטוח?‬
‫אז...‬
‫מה בקשר לבריאות של הבן שלי?‬
‫הוא לא מראה תסמינים. הוא נראה נורמלי, אדוני.‬
‫מסווג סמית, ג'ון‬
‫הוא עוסק בספורט. פופולרי, תלמיד טוב.‬
‫אז מה אתה יכול לספר לי על המשפחה שלי כאן?‬
‫אני איש צבא?‬
‫למעשה אתה... אתה איש עסקים, אדוני.‬
‫איש עסקים. אילו עסקים?‬
‫ביטוח, אדוני.‬
‫מנהל?‬
‫אתה במכירות.‬
‫- בוושינגטון? - בכל הסביבה.‬
‫אתה...‬
‫- אתה נוסע ממקום למקום, רייכסמרשל. - אני סוכן נוסע?‬
‫בסדר.‬
‫הדרך שלא נבחרה מובילה ל...‬
‫לסוכן נוסע.‬
‫איש המכירות של השנה‬
‫זכית בתואר "איש המכירות של השנה"‬
‫באזור שלוש המדינות, אדוני.‬
‫נראה שאני מתקדם בעולם.‬
‫אילו כל מנהיגי הרייך השלישי היו מפלצות סדיסטיות ומטורפים,‬
‫לאירועים אלה לא הייתה חשיבות מוסרית רבה יותר מאשר לרעידת אדמה.‬
‫אולם המשפט הזה הוכיח שבמצב של משבר לאומי,‬
‫אנשים רגילים, אפילו אנשים מוכשרים ויוצאים מגדר הרגיל,‬
‫יכולים לרמות את עצמם עד כדי ביצוע פשעים‬
‫עצומים ושפלים שעולים על כל דמיון.‬
‫אנחנו מבקשים לציין שכאן, בהחלטתנו,‬
‫אלה הערכים שאנחנו דוגלים בהם.‬
‫צדק, אמת,‬
‫וערך חייו של אדם אחד.‬
‫- לחיים! - לחיים!‬
‫"משפטי נירנברג"? זה הסרט עם ספנסר טרייסי?‬
‫כן. כן, צפיתי בו בהצגה יומית ב"מג'סטיק", בפעם השנייה.‬
‫כן?‬
‫לא הייתי מנחש שאת חובבת סרטי מלחמה.‬
‫זה לא בדיוק סרט מלחמה. זה יותר על טוב ורע.‬
‫אתה יודע, טבע האדם?‬
‫ככל שאני יודע יותר על טבע האדם, אני אוהב יותר סוסים.‬
‫כן, כמוני כמוך.‬
‫אבל זה מעורר את השאלה,‬
‫איך מיליוני אנשים רגילים יכלו לעשות דברים מרושעים כאלה.‬
‫אני לא יודע. אנחנו יכולים להגיד שאנחנו לא כמוהם...‬
‫אבל אולי אנשים לא שונים כל כך זה מזה.‬
‫ואם אנחנו סתם בני מזל?‬
‫אם באמת?‬
‫טוב, קדימה כולכם.‬
‫יש זמן לדבר ויש זמן לרקוד.‬
‫תראה מי הופיעו, ג'ון. אלה ג'וליאנה וראס.‬
‫שלום. מה דעתכם שנזמין קנקן?‬
‫לא, אני משלם. מכרתי פוליסה גדולה, ויש לי חשק לחגוג. בואו.‬
‫בואי נמצא שולחן.‬
‫אני לא צריך עוד ביטוח, ג'ון.‬
‫לא. גמרתי לעבוד, ידידי.‬
‫ראס גילמור, מה?‬
‫הכרתי אותו באורוות.‬
‫מתברר שלשנינו יש חולשה לסוסים ערבים.‬
‫לא. לא, לא. זה לא כזה.‬
‫הוא בחור טוב.‬
‫כן, אני בטוחה בזה. אני לא מחפשת.‬
‫העולם הוא מקום קשה, וקשה להצליח בו לבד.‬
‫טוב למצוא מישהו שאפשר לסמוך עליו, כמו שאני מצאתי.‬
‫את באמת חושבת שאת מכירה אותו?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא יודעת. אדם באמת מכיר מישהו?‬
‫אני לא טיפשה. הוא גבר נאה,‬
‫והוא נעדר הרבה. אבל יש לנו סוד.‬
‫כן?‬
‫אנחנו אף פעם לא משקרים זה לזה. אף פעם.‬
‫לא משנה עד כמה קשה לשמוע את האמת. זו ההתחייבות שלנו זה לזה.‬
‫והוא שלי. אני בוטחת בו.‬
‫בסדר, גבירותיי.‬
‫אני אוהבת את השיר הזה! ראס, בוא נרקוד.‬
‫- אין טעם להתנגד, ידידי. תאמין לי. - בחייך. ריקוד אחד.‬
‫אז נראה שזה משאיר אותנו.‬
‫מה את אומרת, מיס קריין?‬
‫כן, בסדר.‬
‫אז...‬
‫את לא חסידה של מוזיקת קאנטרי?‬
‫למען האמת, גם אני לא.‬
‫כשאתה יליד ניו יורק וחי בווירג'יניה, אתה לא מתרגל לזה.‬
‫כן? איך הגעת הנה?‬
‫לביילי'ז קרוסרואדס?‬
‫כן, למקום הזה, לכול, איש מכירות, לא יודעת. מה רצית?‬
‫כשהייתי צעיר יותר רציתי להיות כמו אבא שלי,‬
‫כמו רוב הבנים.‬
‫הוא היה בנקאי בוול סטריט.‬
‫אתה איש חכם.‬
‫מראה יכול להטעות.‬
‫יכולת להיות בנקאי, לזה התכוונתי.‬
‫הוא לא גמר כל כך טוב. השפל.‬
‫ואצלי... טוב, המלחמה הגיעה.‬
‫החיים פשוט נתקעו באמצע.‬
‫כמו שקורה.‬
‫אל תביני אותי לא נכון, טוב? אני חושב שאני בר מזל. על הכול.‬
‫אז...‬
‫תגידי לי, ג'וליאנה, איך את הגעת הנה?‬
‫היית שם, אתה לא זוכר?‬
‫לפני כן.‬
‫אני בטוחה שהלן סיפרה לך.‬
‫עברתי על זה איתה.‬
‫היא אמרה לי שאת לא זוכרת שום דבר ממה שקרה לך.‬
‫זה נכון?‬
‫אני זוכרת.‬
‫אז את יודעת איפה הוא? האיש שירה בך?‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫למה לא סיפרת למישהו?‬
‫ולו רק למנוע ממנו לעשות את זה למישהי אחרת.‬
‫לספר למי?‬
‫לשריף? או להלן?‬
‫לי. אני אעזור לך.‬
‫תודה על הריקוד, ג'ון. אני חושבת שאלך הביתה.‬
‫היי, ראס, אתה מוכן להסיע אותי הביתה, בבקשה?‬
‫- כבר? - בטח. כן.‬
‫- טוב, נתראה אחר כך. - אוקיי. להתראות.‬
‫קרה משהו שבגללו רצית לעזוב כל כך מהר?‬
‫לא, אני פשוט... אני לא כל כך טובה בדברים האלה.‬
‫אז...‬
‫אני חושב שאף פעם לא אמרת לי מאין את.‬
‫מסן פרנסיסקו.‬
‫יש לך משפחה?‬
‫הייתה לי.‬
‫הם נהרגו בתאונת דרכים כשהייתי נערה.‬
‫זה בטח היה קשה.‬
‫כן, אבל העיר הזאת נתנה לי את הדבר הקרוב ביותר לבית‬
‫מאז, אז...‬
‫כמה מאיתנו הופתעו כשהחלטת להישאר,‬
‫בהתחשב ב...‬
‫אני מניחה שפשוט... לא יודעת, הרגשתי שאולי הייתה סיבה לזה שנחתי כאן.‬
‫אולי הייתה.‬
‫מבזק חדשות מוושינגטון, כאן בתחנת הרדיו שלנו בריצ'מונד.‬
‫המדען הדגול, זוכה פרס נובל, ליאו זכריאן,‬
‫מתוכנית הגרעין האמריקאית, מת במפתיע.‬
‫ד"ר זכריאן, רק בן 50, מת מהתקף לב.‬
‫הנשיא ג'ונסון כינה זאת "אובדן שיורגש במשך שנים‬
‫"בתוכנית הגרעין שלנו."‬
‫ועכשיו, חזרה לתוכנית הרגילה שלנו.‬
‫זה לא צירוף מקרים.‬
‫מותו של ראש תוכנית הגרעין והשיגורים הכושלים.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫הם כאן. מנסים לחבל בתוכנית ההגנה האמריקאית.‬
‫מי?‬
‫את בחורה משונה.‬
‫אין לך מושג.‬
‫המשימה של המרד הקומוניסטי השחור‬
‫היא הגנה עצמית והגדרה עצמית לשחורים.‬
‫יש לי רשת של לוחמים שממתינים לאות לפעול.‬
‫אנחנו צריכים רק כלי נשק כדי לחזור ללחימה.‬
‫אנחנו לא עושים עסקים עם לבנים.‬
‫לפני שהייתי במדינות הפסיפיות היפניות הייתי ברייך. לפני כן‬
‫ג'ים קרואו, אלבמה.‬
‫הכול השתנה בשבילכם ב-1945, אבל לא כל כך בשבילנו.‬
‫אנחנו שורדים, כי אנחנו לא בוטחים באיש מחוץ לקהילה שלנו.‬
‫מבחינתנו, הוא אולי חפרפרת של הרייך.‬
‫רק רגע. אני יכול לערוב לו, אוקיי?‬
‫הוא האיש שהפיץ את הסרט בכל מקום.‬
‫הסרט הזה הוא סתם שטויות של לבנים, לם.‬
‫צפית בו? הוא משנה את החשיבה של אנשים,‬
‫הוא מביא להתגייסות.‬
‫אנחנו במלחמה, אחי. אין לנו זמן לכת של אבנדסן.‬
‫לא נראה לי שאתם רוצים לנצח.‬
‫באמת?‬
‫כן. אני חושב שאתם רוצים למות למען מטרה.‬
‫אתם רוצים להיות קדושים מעונים.‬
‫למה נדמה לך שאתה יודע עלינו כל כך הרבה?‬
‫כי אם הייתם רוצים לנצח, הייתם משתפים פעולה איתי.‬
‫אתה לא נשאר חייב, אנגלי.‬
‫אני אירי. אנחנו יודעים דבר או שניים על הרעשת עולמות.‬
‫הפסדתם את דנבר. אתה המפסיד שבא לבקש.‬
‫אתם נלחמים עם מעצמת-על אחת. אם תשיגו את שלכם,‬
‫תילחמו עם מעצמת-על אחרת.‬
‫אז אילו הייתי במקומכם,‬
‫הייתי רוצה בעלי ברית רבים ככל האפשר.‬
‫בוא נלך.‬
‫שיזדיין השוטה המבריח הזה. הוא סתם נוכל קטן.‬
‫יכולנו לנצל את הרשת שלו כדי להשיג ספרי הדרכה, פניצילין...‬
‫אקוויאנו דיבר ברור, "התקווה היחידה להישרדות השחורים,‬
‫"היא אי תלות באחרים."‬
‫אני יכולה לנצל אותו.‬
‫יוקיקו? אני לא מוצא את כפפות הכותנה...‬
‫- בבקשה. - שלי.‬
‫את קוראת את המחשבות שלי.‬
‫זהירות. זהירות, רבותיי, יש לכם אוצר שם.‬
‫- רוברט צ'ילדן, סוחר העתיקות... - תיזהרו.‬
‫מצא את דרכו ללבותיהם‬
‫של כמה מהאנשים רבי העוצמה ביותר בחברה היפנית.‬
‫הם משתגעים על חפצי הנוי והאמנות האמריקאים‬
‫שמגיעים מהרייך מאז שנה אפס.‬
‫צ'ילדן יקיים מכירה פומבית של הזבל הזה בתוך יומיים.‬
‫וגנרל מסודה יבוא לשם כך מטוקיו.‬
‫הקצב ממנצ'וריה?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫הוא בא לשחוט אותנו.‬
‫מסודה כובש את חרבין!‬
‫כמו שהוא עשה לסינים.‬
‫בדיקת רימונים ולהביורים על אזרחים,‬
‫ויויסקציה ללא הרדמה, ניסויים ביולוגיים.‬
‫הייתי אומר שאתם סכנה אמיתית למדינות הפסיפיות, אם הם שולחים את מסודה.‬
‫מסודה, קידו,‬
‫ושני שרי הגנה, שימורה ונגסאקי, גם הם מטוקיו,‬
‫יהיו שם. אלה היעדים שלנו.‬
‫המכירה הפומבית תתקיים כאן, בפרסידיו.‬
‫נקיף את האזור, ננתק את מטה התקשורת האלחוטית,‬
‫נשמיד את קווי התקשורת שלהם ונהרוג את השומרים.‬
‫הצוות שלך...‬
‫יחסל את המטרות בפנים.‬
‫חדר מרכזי‬
‫מה עם האזרחים?‬
‫אין אזרחים. כולם יודעים, כולם מרוויחים, איש אינו חף מפשע.‬
‫אני מבין. אבל למה לפגוע בהם במקום פומבי כל כך?‬
‫זה הזמן היחיד שאנחנו יודעים שאנשים האלה יהיו יחד.‬
‫אם נחסל את מסודה ואת קידו,‬
‫זה יחדיר פחד בלב כל היפנים.‬
‫מהי תוכנית הבריחה?‬
‫בלי טלפונים ומכשירי קשר, יידרשו למשטרה הצבאית לפחות חמש דקות‬
‫להגיע לזירה אחרי שיתחילו היריות.‬
‫לצוות שלך תהיה דקה וחצי לחסל את היעדים.‬
‫לצאת מהבניין, חצי דקה.‬
‫ימתינו לכם כלי רכב. להיכנס, לנסוע, דקה.‬
‫נשארו עוד שתי דקות.‬
‫ומה ימנע ממך להשאיר אותנו בפנים למות?‬
‫אם תשכחו להרוג כמה שומרים, אנחנו מחוסלים.‬
‫ובנוסף, כלי הנשק יישארו אצלכם.‬
‫אנחנו מכבדים את ההסכמים שלנו.‬
‫אז מה דעתך שאנחנו נישאר בחוץ ואתם תיכנסו לבניין ותחסלו את החשובים?‬
‫אתה רוצה את הרובים?‬
‫בחייך, זה לא הגיוני, למה שלא תחסלו את היעדים בעצמכם?‬
‫תכננו לעשות את זה, אבל אנחנו מגורשים.‬
‫לשחורים אסור להיכנס למכירה,‬
‫יש יותר מדי לחץ מאז הרצח של טאגומי.‬
‫כן. כן. נראה שאשאר בחוץ עם קבוצת הבית.‬
‫- לא, אני רוצה שתהיה עם הנשק. - כן. כן.‬
‫לא אכפת לך, נכון?‬
‫שלם ילך איתכם לקבל את משאית הנשק שלנו?‬
‫כי לא משנה מה יקרה לנו...‬
‫אנשינו יקבלו נשק.‬
‫מוסכם.‬
‫בסדר. אז מה הכיוון?‬
‫אתם יודעים שכבר יש לי חברת הסעדה.‬
‫אנחנו מוכנים להוזיל את המחיר ב...‬
‫עשרים אחוזים.‬
‫במכירה הפומבית האמריקאית שלנו הנושא הוא מערב ארה"ב,‬
‫וברביקיו יהיה פאפקוטו.‬
‫אבל...‬
‫צוות ההגשה יצטרך לדבר יפנית, אז, אני מצטער.‬
‫לכבוד יהיה לי לעבוד אצלך, מר צ'ילדן.‬
‫בסדר. רישיון, ניירות?‬
‫הכול מסודר, אדוני.‬
‫נעשה פה עבודה מצוינת, מר צ'ילדן.‬
‫נצטרך לדון בפרוטרוט בתפריט.‬
‫אני רוצה לטעום כל מנה.‬
‫כן, כל המנות כאן, אדוני.‬
‫מה? כאן?‬
‫ברגע זה?‬
‫אתם צריכים ללכת. צאו. צאו.‬
‫יוקיקו, אני צריך את העניבה שלי.‬
‫קחו איתכם את האוכל שלכם.‬
‫יש לנו קולסלו והמקרוני...‬
‫- העוף נופל מהעצם. - עזבו את המקום מיד.‬
‫- אבל קיבלנו את העבודה? - כן! כן.‬
‫אבל תחזרו אחר כך. צאו. לכו.‬
‫- תודה, אדוני. - על לא דבר.‬
‫לא תתאכזב, אדוני.‬
‫אני באמת צריך שתעזבו. כן, תודה. תודה.‬
‫אני לא מאמין שזה קורה.‬
‫תגידי לי מה לעשות, איך להתנהג.‬
‫צ'ילדן-סן, אתה יודע בדיוק מה לעשות.‬
‫כן?‬
‫אל תסתכל לה בעיניים, אלא אם כן היא מדברת איתך ישירות.‬
‫אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫ברוכה הבאה, הוד קיסרותך...‬
‫הוד מעלתך, ברוכה הבאה.‬
‫אני לא ראוי לביקורך.‬
‫יורשת העצר מבקשת שתראה לה‬
‫את הרמינגטון שתציע למכירה באירוע.‬
‫כמובן, אדמירל אינוקושי, לכבוד הוא לי.‬
‫האם השרים שימורה ונגסאקי ישתתפו בגאלה?‬
‫כן, אדמירל, אני סבור שהם יגיעו מטוקיו הלילה.‬
‫הוא אישר ששימורה ונגסאקי יבואו.‬
‫טוב שבעלי בריתנו יהיו איתנו בקרוב.‬
‫יפהפה.‬
‫לכבוד רב יהיה לי להעניק לך את הציור.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫נדיב מאוד מצדך אבל אין צורך.‬
‫העוזר שלי יבוא למכירה הפומבית אחר כך.‬
‫אז הוא יציע את הצעתו.‬
‫מה משמעות התמונה הזאת בשבילך, מר צ'ילדן?‬
‫היינו מקום פראי ולא מאולף לפני שבאתם, הוד מעלתך.‬
‫בתרבות שלנו, הסוסים הם מתווכים קדושים‬
‫בן העולם שלנו‬
‫לעולם של הקאמי.‬
‫הרוחות השמימיות.‬
‫אתה אדם תרבותי, מר צ'ילדן.‬
‫זוהי תזכורת שהפגישה של הנהגת הנוער ההיטלראי‬
‫נדחתה משלוש לארבע אחר הצהריים מחר.‬
‫ואל תשכחו חיסונים בסתיו.‬
‫אנחנו הדור הראשון עידן חדש‬
‫גוף בריא הוא המפתח לעתיד מזהיר.‬
‫יאר נול = שנה אפס התחלה חדשה‬
‫הרייך סומך עליכם.‬
‫ב"סוחר מוונציה" של שייקספיר,‬
‫האנטגוניסט הראשי הוא מלווה בריבית יהודי חסר רחמים ששמו שיילוק.‬
‫אפס‬
‫האיש הזה דורש ליטרת בשר.‬
‫בשר אדם אמיתי. בתמורה להלוואה.‬
‫תודה.‬
‫בשיילוק מציג שייקספיר את טבעו האמיתי של היהודי,‬
‫מרושע, רמאי ותאב בצע.‬
‫כן, טרייסי.‬
‫שמתי לב ששיילוק אומר, "אם תדקרו אותנו, לא נזוב דם?"‬
‫כן, ו...?‬
‫האם הסופר אומר שיהודים הם בני אדם?‬
‫מעולם לא חשבתי על זה כך.‬
‫אנחנו לא אמורים ללמוד את זה.‬
‫תודה על התיקון, טרייסי.‬
‫אני חושבת שאת צודקת.‬
‫אעלה את זה בפגישת הסגל הבאה‬
‫ונפתור את הבעיה.‬
‫כן.‬
‫הבה נעבור למתמטיקה.‬
‫אני עדיין לא מבינה.‬
‫שני הצדדים צריכים להיות שווים לאפס.‬
‫איך הגעת לזה?‬
‫לא למדת משוואה ריבועית בבית הספר בשיקגו?‬
‫נאלצתי להפסיד הרבה שיעורים.‬
‫נתחיל מהתחלה?‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫לא הייתי בשיקגו.‬
‫היית מחוץ לרייך?‬
‫שיערתי כך, כי לא ידעת על סרטי הזרוע...‬
‫כל כך מוזר שהמורים שלנו פוחדים מאיתנו.‬
‫ילדים באמת מלשינים על ההורים שלהם?‬
‫חלקם, כן.‬
‫אבל רובנו רק מעמידים פנים.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫גם בעיניי לא.‬
‫כאן הייתי.‬
‫סלים הארפו "איים איי קינג בי"‬
‫מה המוזיקה הזאת?‬
‫הזמר נשמע... שונה.‬
‫הוא...?‬
‫- הוא לא... - השגתי את זה באזור הניטרלי.‬
‫זו מוזיקה לריקודים.‬
‫אתה רוצה לרקוד איתי, הנרי?‬
‫בסדר. בטח.‬
‫זה מוצא חן בעיניך?‬
‫כן. את בטוחה שזה רעיון טוב?‬
‫אל תדבר, הנרי.‬
‫- לא. איימי! - אני מספרת!‬
‫- לא! שלא תעזי! - אני מספרת! אני מספרת!‬
‫- איימי, לא! תחזירי את זה, מפונדרקת אחת! - זה לא צריך להיות אצלך!‬
‫- זה לא שלך! - זה כן!‬
‫זה לא צריך להיות!‬
‫שיהיה! תן לי את זה! תחזירי את זה, מפונדרקת אחת!‬
‫תפתחי את הדלת!‬
‫את ממש בצרות! אני אלשין עלייך!‬
‫- לא תלשיני! תפתחי את הדלת! - אבא יכעס כל כך!‬
‫איימי, תחזירי את התקליט...‬
‫- מה קורה? - אני לא יודע, אדוני.‬
‫- וזו תהיה אשמתך! - תשתקי ותפתחי את הדלת!‬
‫זה פשע, ואת תשלמי עליו!‬
‫את בוגדת בגזע שלך ואני אגיד לאבא שאת אוהבת שחורים...‬
‫איימי, תפתחי את הדלת.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫ג'ניפר הקשיבה לתקליט הזה. היא הביאה אותו מהאזור הניטרלי.‬
‫היא רקדה צמוד עם הנרי אייבר. הם נמרחו זה על זה.‬
‫- לא נכון! - ג'ניפר, חכי במשרד שלי.‬
‫זה אחד מאותם תקליטים, אבא.‬
‫היא הביאה אותו מהאזור הניטרלי.‬
‫היא מקשיבה לרדיו המחתרת כל לילה.‬
‫תירגעי.‬
‫אמרו לנו היום בבית ספר שאנחנו חייבים לדווח על התנהגות רעה,‬
‫אפילו בתוך המשפחות שלנו.‬
‫- אנחנו חייבים. - עכשיו את מדווחת לי.‬
‫- זה נחשב? - כן.‬
‫אז מילאת את חובתך. הטעות האמיתית כאן היא שלי.‬
‫אבל לא עשית שום דבר רע.‬
‫זה התקליט שלי.‬
‫הוא ראיה בתיק שהגסטאפו חוקר.‬
‫- הוא שלך? - כן.‬
‫חשבתי שהיא הביאה אותו מהאזור הניטרלי.‬
‫בגלל זה אנחנו צריכים להיזהר מאוד כשאנחנו מעלים האשמות, מותק.‬
‫בעיקר נגד אנשים שאנחנו אוהבים.‬
‫יש לך מושג עד כמה זה מסוכן?‬
‫זו רק מוזיקה. מה הסיפור הגדול?‬
‫את יודעת מה התשובה. לא נוכל להחזיק את זה במשפחה שלנו.‬
‫למה אתה מתכוון ב"משפחה שלנו"?‬
‫את יודעת בדיוק למה.‬
‫כל זה קורה באשמתי.‬
‫לא הייתי צריך לתת לך להישאר שם כל כך הרבה זמן.‬
‫אבא.‬
‫תקשיבי, אני יודע...‬
‫אני יודע שכנראה שמעת דברים‬
‫כשהיית באזור הניטרלי.‬
‫ברדיו.‬
‫זה לא נכון.‬
‫כל מה ששמעת שם הוא שקר.‬
‫אוקיי?‬
‫הכללים פה שונים. את יודעת את זה.‬
‫ויש דברים ש...‬
‫שאפילו אני לא יכול להגן עלייך מפניהם.‬
‫אימא?‬
‫ג'ני, יקרה שלי. היי.‬
‫אימא!‬
‫היי.‬
‫היי, מה קרה?‬
‫אני רוצה לחזור לחווה. אני רוצה להיות איתך.‬
‫יש אוטובוס, בדקתי.‬
‫לא. אסור לך, מתוקה. זה מסוכן מדי.‬
‫בבקשה, אימא. אני לא סובלת להיות כאן.‬
‫מה קרה, חומד?‬
‫אני לא שייכת לכאן, אימא. בבקשה.‬
‫נתגבר על זה. אוקיי?‬
‫אני רוצה לחיות איתך. אני שונאת להיות כאן. אני לא יכולה להישאר.‬
‫בבקשה.‬
‫אוקיי, תהיי חזקה בשבילי. אוקיי?‬
‫אני מתגעגעת אלייך, אימא.‬
‫אני אוהבת אותך מכל הלב.‬
‫אני מניח שסיימת את החקירה שלך, מפקח קידו.‬
‫למרבה הצער, מינגוס ג'ונס מת במהלך החקירה.‬
‫זה מאכזב. לא חשוב. הראיות נגדו מוחצות.‬
‫ואני אמשיך לחפש אחרי השותפים שלו.‬
‫אני רוצה שזה ייסגר, קידו.‬
‫מחר יופיע בעיתון תצלום של המתנקש, מינגוס ג'ונס,‬
‫ליד השוטרים שעצרו אותו.‬
‫כן, גנרל. אנחנו עדיין חוקרים.‬
‫אני רוצה שהתושבים של סן פרנסיסקו והמנהיגים שלנו בטוקיו‬
‫ידעו שהמשטרה הצבאית פענחה את רצח טאגומי.‬
‫סוף סיפור.‬
‫העיניים מופנות אלינו, קידו.‬
‫הם שולחים את מסודה. אנחנו חייבים להפגין שליטה מוחלטת.‬
‫בלי טעויות משום סוג.‬
‫קולונל קידו.‬
‫גנרל יאמורי ביקש ממני להראות לך את ההכנות שלנו.‬
‫מכירה של חפצי נוי אמריקאים‬
‫עצרו!‬
‫לעצור? בסדר. שמח לעשות הפסקה. הדבר הזה כבד.‬
‫תפרק את זה.‬
‫הוא רוצה שאני אפרק את זה.‬
‫- לא, זה... - סליחה.‬
‫מפקח קידו-סן?‬
‫מפקח קידו-סן. ברוך הבא.‬
‫סלח לי, זהו ברביקיו אמריקאי מסורתי.‬
‫החלקים מרותכים זה אל זה, אי אפשר לפרק אותו.‬
‫פתח אותו.‬
‫תרשה לי לברך אותך‬
‫על הפענוח היעיל של רצח השר טאגומי, אדוני.‬
‫תראה לי את פנים הבית.‬
‫אז זהו אזור קבלת הפנים.‬
‫וכפי שאתה יכול לראות, הנושא הוא מערב ארה"ב.‬
‫אני רוצה שומרים חמושים בכל חדר.‬
‫זה באמת נחוץ?‬
‫זה קצת מעכיר את האווירה. אולי...‬
‫כבר טופל.‬
‫דרך כאן כולם יוכלו‬
‫לסקור את חפצי האמנות והעתיקות.‬
‫ביל פיקט "לוחם בני-הבקר"‬
‫כמה זה שווה?‬
‫זה נדיר ביותר, מבוקש ביותר.‬
‫זה טוטם יקר ערך של תרבות שלעולם לא נראה עוד.‬
‫חסר חשיבות.‬
‫לא, זה יורד למקרר.‬
‫- תראה לה? - בהחלט.‬
‫בוא לכאן, אדוני. תודה.‬
‫היית צריך לתת ליפנים לטפל באוכל.‬
‫פיקדתי על קרב מצר באדונג. אני יכול לארגן מסיבה.‬
‫הגנה על אזרחינו מפני מתקפות טרור דורשת כישורים אחרים, קולונל.‬
‫צריך להכניס את הבשר לקירור.‬
‫אראה להם.‬
‫תפסתי.‬
‫הודעה בשבילך, אדוני.‬
‫מהי?‬
‫מהמפקדה בטוקיו.‬
‫בנך לא הגיע היום לריאיון העבודה.‬
‫תכריח אותו לטעום כל דבר לפני שהוא מגיש אותו.‬
‫טורו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫איפה היית היום?‬
‫אמרתי למזכירת ה"טוקו" שהיא טעתה.‬
‫שהריאיון שלך נקבע למחר.‬
‫למה לא הופעת לריאיון?‬
‫סלח לי, בבקשה.‬
‫לא הרגשתי טוב.‬
‫מה זה אומר?‬
‫לא היה לי הכוח.‬
‫אדם חלש‬
‫לא היה זוכה לעיטור מסדר דיית הזהב.‬
‫לחמת באומץ במנצ'וריה.‬
‫מחר תענוד את המדליה שלך לריאיון.‬
‫והכול יהיה כפי שהוא צריך להיות.‬
‫בדקנו כל פרט ופרט הרבה פעמים.‬
‫עכשיו תנוח לקראת מחר.‬
‫כשהכיבוש החל...‬
‫היו הוצאות להורג המוניות,‬
‫ואני פחדתי מדי לצאת מהחדר.‬
‫לכן הסתתרתי במשך שבועות.‬
‫שבועות.‬
‫לא היה חשמל,‬
‫והייתי רעב כל כך עד שאכלתי עכברים.‬
‫שרפתי ספרים כדי להתחמם.‬
‫ואתמול‬
‫יורשת העצר כיבדה אותי בנוכחותה.‬
‫בחנות שלי.‬
‫אני בקושי מזהה את עצמי.‬
‫יורשת העצר כיבדה אותך ביותר מאשר רק הנוכחות שלה, צ'ילדן-סן.‬
‫היא דיברה איתך אישית, כאל אדם רם מעלה.‬
‫אני יכולה להציע לך תה?‬
‫את בטוחה?‬
‫כן. אתה אדם מכובד.‬
‫אשמח לשתות תה, יוקיקו.‬
‫אוקיי.‬
‫אני שמחה להציע את עצמי בשירות העבודה החשובה שלך.‬
‫הכבוד הוא גם שלי.‬
‫צ'ילדן-סן.‬
‫תקראי לי רוברט, בבקשה.‬
‫זה טוב.‬
‫כן.‬
‫הנה.‬
‫תסתמו!‬
‫חכה רגע, כמעט גמרנו!‬
‫לא, לא. לא נכון!‬
‫אני כבר מתה לצאת מהבניין הזה.‬
‫למצוא מקום משלנו.‬
‫קודם אנחנו צריכים לעבור את מחר.‬
‫זה סגור.‬
‫לא מוצא חן בעיניי לסמוך על בחורים לבנים.‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה עכשיו.‬
‫אני רוצה רק לחלום לרגע.‬
‫על מקום משלנו, רחוק מכל זה.‬
‫אוקיי.‬
‫יש לי תמונה בראש.‬
‫בית כחול עם ורדים אדומים.‬
‫בית כחול?‬
‫כן. כחול כהה.‬
‫יהיה לנו גן ירק.‬
‫כמה ילדים יסתובבו.‬
‫אוקיי. אני יכול רק להזכיר לך שאנחנו קומוניסטים?‬
‫אוקיי? לפני שתיסחפי יותר מדי עם דיבורי הרכוש האלה.‬
‫אני יודעת. אני יודעת.‬
‫ממילא לא יהיו לנו ילדים.‬
‫אני מצטער, מותק. אני מצטער. זה פשוט...‬
‫אנחנו לא יכולים לחיות בעולם דמיוני.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני יודעת שאני לא יכולה ללדת. זה לא אומר שלא יכולים להסתובב ילדים.‬
‫ברור.‬
‫מחר יעבור בלי תקלות. אנחנו ננער את היפנים,‬
‫ובסופו של דבר, נשיג מקום משלנו. זה לא עולם דמיוני.‬
‫אם את אומרת.‬
‫אני באמת אומרת.‬
‫"הם אוהבים מאוד לערוף ראשים פה.‬
‫"הפלא הגדול הוא שמישהו נשאר בחיים.‬
‫"היא חיפשה דרך מילוט,‬
‫"ותהתה אם תוכל להסתלק בלא שיראו אותה,‬
‫"כשהבחינה בבבואה משונה באוויר.‬
‫"תחילה היא הפליאה אותה מאוד,‬
‫"אבל אחרי שהביטה בה דקה או שתיים,‬
‫"נוכחה לדעת שזה חיוך ואמרה לעצמה,‬
‫"'זה חתול הצ'שר.‬
‫"'עכשיו יהיה לי עם מי לדבר.'"‬
‫טוב. זה הכול לערב. בסדר?‬
‫עד קצת?‬
‫מחר יש לימודים, מותק, קדימה.‬
‫אני קצת מופתע שרצית את "אליס".‬
‫חשבתי שכבר נגמלת ממנה.‬
‫התגעגעתי אליך, אבא.‬
‫גם אני התגעגעתי אלייך, מותק. לכי לישון. נתראה בבוקר.‬
‫אבא.‬
‫היו כאן שחורים כשאתה היית ילד?‬
‫כן, היו שחורים כשאני הייתי ילד. למה?‬
‫פשוט שאלתי את עצמי איך זה היה. שיחקת איתם?‬
‫לא ממש. אבל הכרתי אותם.‬
‫חיבבת אותם?‬
‫לא הכרתי אותם טוב.‬
‫למה כבר אין פה שחורים?‬
‫מה לימדו אתכם בבית ספר?‬
‫הם חזרו למולדת שלהם, אפריקה. הם עובדים בשביל הרייך.‬
‫אז הנה התשובה שלנו.‬
‫אבל למה? למה הם לא יכולים לחיות כאן?‬
‫הם אוהבים להיות שם. כלומר, זה יותר טוב.‬
‫ראיתי שחורים באזור הניטרלי.‬
‫זה היה קצת מפחיד.‬
‫עכשיו את בבית ומוגנת, וכאן גם תישארי, בסדר?‬
‫תישני טוב. נתראה בבוקר.‬
‫אוקיי. לכבות את האור, ג'ניפר.‬
‫זה לא נכון.‬
‫מה שאמרת לה.‬
‫נדבר על זה בפעם אחרת.‬