Рекламирайте Вашия продукт или марка тук за контакт www.OpenSubtitles.org днес
Няма да се измъкнеш с това!
Палмър! - Какво?
Кучи син! Престани! - Намокрих ли те?
Нарочно го направи! - Ти ми изплаши.
Така че не мисля, че е нарочно.
Това не е просто някакъв наркодилър. Проучването е добро и ще мине.
Спокойно, това е само изслушване.
За да мажеш с намеци за фалшив свидетел?
Такъв ли е? - Нещастен адвокат неуважаващ закона.
Това е интересното. - Аз ли? Уважавам закона,
но не съм задръстен. Ако доказателствата минат,
ако клиентът ми е виновен, това ще е заради теб.
Така че върши си работата.
А сега, след като странно ме проследи в тоалетната, свършвай с клишетата.
Спя ли нощем? Как ли?
В шикозно легло, в богат квартал, с ферари в гаража.
С любяща съпруга с дупе на колежанка.
И как се чувстваш, знаейки, че всичките ти клиенти са виновни?
Няма проблем.
Невинните не могат да си ме позволят.
Тежестта на доказателствата, Катан.
Чакай, ти каза, че няма да има процес.
Така ли съм казал? - Затова те наех.
Грешка! Нае ме, защото знаем, че и два дни няма да живееш в затвора.
Не ме учи как да си върша работата.
Аз уча ли те как да мамиш терминално болни?
Не признавайки застраховки за $140 милиона.
Не бих те учил. Това е твоята работа. В нея си добър.
Чувам те. - Чудесно.
Всички да се изправят!
Съдът е в сесия. Председателства уважаемият съдия Стенли Картър.
Може да седнете.
Преди да започнем, има ли нещо, което адвокатите биха добавили.
Ваша Чест, бихме искали да се премахнат всякакви съмнения
за валидността на проучването ни.
Ваша Чест, мога ли да се приближа?
Бих искал отлагане. - Абсолютно не!
Майка ми е починала тази сутрин.
Починала, задника ми.
Пускам съобщението.
За пръв път ли умира майка ти или това става винаги, когато губиш?
Съболезнования! - Благодаря. За пръв път.
Какъв глупак!
Той ме препика. Точно преди малко в тоалетната...
Отстъпете! Отдалечете се!
Тате, тъгуваш ли за майка си?
Да, скъпа, бих искал да си я срещала.
Защо не мога да дойда с теб?
Защото е депресиращо. Вярвай ми.
Значи и дядо Палмър е мъртъв?
Не, той е мъртъв за мен. Фигуративно.
Може би не си доразбрала. - Изглежда сложно. Трябва да дойда.
Вярвай ми, никой не иска да ходи в Индиана.
Всеки иска да избяга от там.
Търсиш ли нещо?
Носиш ли ми бонбон, старче?
Провери!
Обичам те, скъпа. Не го яж преди закуска!
Ясно.
Мога ли да помогна?
Свекъри са ми. Мисля, че... - Люк Шакнър.
Той ли ти е адвокат за развода? Добър е.
Тя обаче ще живее с мен между другото.
Ханк! Ханк!
В колко започват часовете й? Как се казва учителката й?
Коя вечер правят сладки? Футбол?
Кой й е любимият цвят?
Най-добра приятелка? Какво закусва?
Знаеш ли телефона на педиатърката? Как се облича?
Не я притеснявай!
Прибираш се, а тя вече е заспала.
Винаги си на телефона през уикендите. А тя ме пита защо съм тъжна.
Тъжна? Ти тъжна ли си? - Да!
Съжалявам, че си толкова тъжна, че да си чатиш с Фред.
Бившето ти гадже от колежа и да го чукаш.
Толкова е силен! Толкова мъдър!
Чудя се какво правиш тук, а не сте на планина.
Направи ми услуга!
Иди полей хортензиите или нещо друго.
Започва се.
Тук нищо не се променя.
Мери Палмър, любима съпруга, майка и баба.
Здрасти, Ханк.
Здравей, Дерик.
Липсваше ми.
Сърцето й угасна.
Намерих я сред цветята.
Добре си се справил.
Това е свети Франциск. Аз я избрах. Той й беше любимият.
Приятел с птиците, като мама.
О, тя винаги ми напомняше да храня птиците, особено зимата.
Той е бил мил човек, като мама.
Изгонил е змиите от Индиана. Не ме питай как.
От Ирландия. Това е Св. Патрик изгонил змиите, а не Св. Франциск.
И в Ирландия, а не Индиана. Вярвай ми, не всички са добри в Индиана.
Бил ли си там? - Не, не съм.
Може и да си прав. - Ханк Палмър в Карлинвил!
Самият той. - Това е птицата на Карлинвил...
Хей, Глен. - Кайл, видяхме се преди малко.
Къде си паркирал?
На улицата. - Аз паркирах...
Опитах при другите, но трябваше да обиколя наоколо...
Но накрая намерих къде.
Вземи.
Как е семейството? - Не могат да дойдат. Училище.
О, не знаех, че ходят на училище през лятото.
Не ходят. Те просто... Сам съм.
Какво е станало? - Нищо.
Имате ли нещо да добавите?
Нещо, което да ни осветли.
Какво искате да чуете? Безработен съм.
Не можете да ми свалите и дрехите.
Не мога да плащам издръжка.
Не можеш, а? А новия пикап отвън?
Кой?
Аха.
"Аха не е потвърждение..." - Аха не е потвърждение в съда.
Да, сър. Съдия... - Ключовете!
И...
Огъстъс, съдия. - Разбира се, Гас.
Би ли ги предал на бившата жена на г-н Уилямс, моля!
След това изпратете г-н Уилямс до бившия му пикап.
Ще го припишете на нея.
А вие г-жо ще отидете в Дивейни Моторс и търсете Марк Дивейни.
Бащата, не глупавия син.
И ще му върнете пикапа срещу парите, които той е платил за него.
Това не е честно. - Кажи още една дума само!
Огледай се! Стоиш в една от последните велики катедрали в страната.
Изградена върху основата на личната отговорност.
Искаш да съм справедлив? Тръгвай на север.
Спри в Индианаполис. Трактори, захарен памук, царевица...
И най-големият елен в света.
Първата седмица на август.
Ще ти хареса. О, чакай, забравих...
Ти вече нямаш пикап.
Благодаря ви много, съдия. - Знаете причината за положението си?
Благодаря ви, приятели, оценявам това, че сте тук.
Кой пази будката за понички?
Джоузефин беше добра жена. - С Грейс сме тук, ако имаш нужда.
Благодаря!
Много благодаря! Означава много за мен.
Моите съболезнования. - Винаги добри приятели...
Добър човек си.
Благодаря ти, че дойде. Оценявам го. - Разбира се.
Всички са тук. - Да.
Хенри. - Съдия.
Хей, Джони!
Толкова съжалявам. - Благодаря.
Джесика помоли... - Благодаря, Роуз.
Ще се изкъпя и си лягам.
Глен, увери се, че децата са под контрол утре.
Да няма много крясъци. - Разбира се, съдия.
Мина доста време, Ханк,
Като си тръгваш обратно ще ти олекне.
Добре е да не затъпяваш с времето.
Благодаря. - Нали?
Разбрах. - Моля, пак заповядай.
Как си? - Трябва да полея растенията.
Ще се справиш ли утре на погребението?
Да. - Като снимаш знаеш какво нали?
Над задника ми.
Добро момче.
Труден ден.
Сутринта ми подаде ръка само между другото.
Това семейство е като изкривена картина на Пикасо.
Ще наследиш всички важни неща на татко.
Лудост. Имам предвид...
Магическата осма топка.
Със сигурност.
Хей, Ханк, искаш ли закуска? - Побързай, ако искаш!
"Хей, Ханк, ще закусваме в ресторанта. Ще дойдеш ли?"
"Кога? - Сега."
"Само да сложа панталони. - Член си на семейството. Идвай!"
Такова нещо би звучало уместно.
Идвам тук всяка събота от 35 г. насам. О, забравих, днес ти си важният.
Кафе. - Да тръгваме!
Ще се видим там, Ханк. - Ей сега идвам.
Още ли му се връзваш?
Сам!
Хенри.
Изненадан съм, че още работиш тук.
По добър начин.
Като да видиш някой, че се е задържал
на същата работа след 20 г. Спри ме!
Не си оплешивял!
Притесненията са били напразно.
Сбъдна ли ти се някой друг страх? - Да, в момента.
Старите гаджета ни виждат.
Спри да ме зяпаш! Знам, че изглеждам добре.
Съжалявам за майка ти.
Бяхме близки. Видях я във вторник.
Неведоми са пътищата...
Предполагам помниш къде е гробището. - О, разбира се. И ти си поканена.
Трябва да тръгваш. - Не думай!
Ще се видим там.
Винаги си била моята любима. И винаги ще бъдеш.
Искам да го знаеш.
Ще се върна утре.
И всеки ден след това.
До скоро!
Краката на Ханк са на дивана. - Наистина.
Хей, Глен, племенниците играят ли още бейзбол?
Някой от тях ще бъде ли добър като теб?
Да. Джо удря добре в университета.
Ерик, няма да разпознае топката дори и да го удари.
А струва ли си? Или това не е моя работа?
Наблюдавай съдията. Мисля, че пие.
Луд ли си? Татко е трезвен от 28 г.
В съда забрави името на Гас.
Гас. Полицай Гас.
О, я стига.
Само ти казвам. - Глупости! В колко ти е полетът утре?
8:15. Чакам го с нетърпение.
Първият полет.
Чувствай се у дома си, Хенри.
Отивам до магазина. - Да те закара ли Глен?
Като съм вдовец, Дейл, това прави ли ме лош шофьор?
Ханк, ако не се видим, преди да заминеш,
Благодаря, че дойде. Майка ти би го оценила.
Скъпа, излизаме за по питие.
Не. - Хайде де.
Лягам си. - Не, питие! Дейл, идваш ли?
Дейл, идваш ли?
Ханк, той ни замеряше, за да привлече внимание. Не, за да ни нарани.
Не. За да привлече внимание, използваше кучешки команди.
И ни замеряше със спортни списания.
Имаш късмет, че се размина само с това.
Мерси, че се появи, Карла! - Знам, че закъснях. Съди ме!
Беше трудно, но все пак не беше лошо.
Помниш ли риболова? - Къщата на езерото?
Винаги ни казваше да сме тихи. - "Ще изгоните всичката риба"!
Все още ходи там всяка сряда, да играе шах с д-р Морис.
Обича това място. - Хей, не те ли познавам?
Не си ли собственика на магазина за гуми?
Точно така.
Палмър? Познавам и теб.
Ти си глупакът с камера в ръка.
Полека. - Съдия Палмър не е ли твоя старец?
Той си мисли, че управлява този град. Нали?
Бащата ти е боклук. - Чакай, чакай!
Знаеш ли какво? Предупредих те!
Кой е с пробация?
Имате лошо мнение за съдия Палмър?
Когато попълват доклада за теб, ще бъда максимално полезен.
Нека позная. Кого са хванали да кара пил?
А, ето кой трепна! Притежание на дрога, домашно насилие.
Това си ти. Добре ли си, скъпа? Кое нарушение ще лъсне най-напред,
докато изтрезнявате в ареста?
Ами, ако не се появи никой с гаранция? Хайде де!
И понеже само аз имам валидна книжка.
Ще трябва да ви карам вкъщи. Та, кой живее най-близо?
Това сладкишче или бика с лош дъх?
Задник!
Удряй, ако обичаш храна за арестанти.
Юмрукът ми е свит в моето лично пространство.
Може би ще те помоля да духнеш на зарове за късмет.
Това е метафора. Добра е. Забавен си.
Да се махаме оттук.
Потърсете помощ!
Дершовиц! Я, ела тук!
Защо не ми погледаш на боб и може да те черпя питие?
Проблеми със закъсненията, доверчива, хубави зъби, хубави гени
и колкото по-мокра ставаш, толкова по-добре изглеждаш. Как е?
Какво пиеш?
Последни поръчки, момчета.
Охо, стига ти на теб.
Гледаш ли отзад? - Как мислиш? Аз съм ти очите.
Давай! - Мирише на нея.
Те мирише добре. Какво е това?
На разгонена кобила. Внимаваш ли?
Изправи! Назад! Назад!
Бавно. Добре. Така. Спри!
Направи го нарочно нали? - Не, не съм.
Да, така направи. Начукай си го! Дейл, хайде.
Хайде!
Какво, по дяволите, е ударил?
Залагам на шест бири.
Проклятие.
Кой от вас, келеши, ми удари колата?
Отговорете! Кой беше?
Кой мислиш я кара снощи? Видяхме те да отиваш към магазина.
Глен, къде бяхте вие? - О, татко, не биха карали колата ти.
Не се преструвайте, че е сложно. Тук няма никакво съмнение.
Той е просто човек. Жена му почина. Извън релси е. Ударил е кадилака.
Приеми го. Просто сакатлък. - Точно като брака ти.
Какво знаеш ти за брака ми?
Знам достатъчно. - Недей и да мислиш за брака ми!
Майка ти ми е жена дълго преди да ти е майка. Нямахме тайни.
Хайде кажи на братята си, че се развеждаш!
Лиса си е играла на "муш-муш" с някой друг.
Няма да се върна. - Прав ти път!
Никога повече няма да се върна тук. - Добре!
Дай по-бързо!
Ханк, не се качвай на самолета. Върни се обратно. Баща ми...
Не ме интересува, Глен.
Спри да говориш и ме послушай! - Трябва да спра телефона.
Хей, замълчи за миг!
Млъкни и слушай веднъж в живота си!
Какво има, Глен?
Шериф Уайт се обади. Извика татко в полицията,
питайки го въпроси за ударената кола.
Те мислят, че е убил... - Глен, ако не е убил някого, си сам.
Намерили са тяло, Ханк.
Съдия, значи мога да я доя, да я убия, сготвя или изям. Незаконно ли е?
Истинска история!
Г-н Палмър... - Съдия Палмър, заместник Хансън.
Сър, някой друг карал ли е колата ви? - Не, сър.
Вие бъзикате ли се? Това интервю ли е?
Имаме свидетел видял колата на шосе 30 в посока Шелби Роуд по време на удара.
Я виж ти, ама това не е достатъчно, за да е била точно там.
Всеки адвокат ще схруска това на един залък - открадната кола.
Трябва да е бил зад волана.
Ханк, хайде с мен, приятел. - Къде тръгна?
О, това е Боби от абитуриентската. Набелязаният. Твоето Шеви. Помня.
Ти и Кевин задъхани и голи на задната седалка.
Да продължа ли? Знам подробности.
Само слухове. - Докъде бяхме стигнали?
Твърде дълго е бил от другата страна и забравя. Не говориш и си тръгваш.
Ние не се крием зад закона. Повредата по колата ми...
Вчера отидох до магазина, ясно ли е? - Давай! С всяка дума затъваш.
Ханк, представи си място, където хората ценят мнението ти и иди там!
Дали не е пил? 80% от избягалите от местопроизшествие са пияни.
Жена му точно почина. Може да е сръбнал?
Обаче се нуждаете от позволението му. Най-добре доброволно да даде урина.
Ето, напълни я!
Мехур пълен с кафе от вежливост, а пък ти и така си тук. А?
Може да го хванем със свален гард.
Можем да набавим всичко само с един косъм.
Разбира се! Прекрасна работа, шерифе.
Гордей се! Ще го имаш на гилотината до обяд.
Съдия Палмър, ще трябва да конфискуваме колата ви.
Какво се случи? - Не помня!
Защото си бил пиян? - Не, защото не помня.
Мислиш ли, че не искам да си спомня? Доколкото знам, никого не съм удрял.
Открих ти тайника за алкохол. Нали беше въздържател?
Не, не! Въздържател съм, силен съм и алкохолът не ме влече.
В момента, Хансън е на път към магазина,
за да пита един уплашен гимназиален служител, с цигара ганджа в джоба,
дали си имал алкохолен дъх.
Беше ли пил? - Не!
Зачервени очи? Завален говор? - Не!
Не трябваше да са заедно.
На твоя страна съм, съдия, и ако ще има дело, ще трябва да си уверен,
че не пиеш от 28 години.
Стореното - сторено. Ако си го ударил, то е защото е залитнал.
Съветвам те да се съвземеш и да се придържаш към това.
Придържай се към това!
Трябва да поискаме ново отлагане.
Връщам се веднага щом мога.
Личен въпрос е. Искам да се махна, но не мога.
Задръж така, Кен.
Защо ми се обаждаш, Лиса?
Лорън?
Здравей, скъпа, защо си взела телефона на майка ти?
Не, не! Не се притеснявай! Какво има?
И ти ми липсваш, мила. Скоро ще се видим.
Или се връщам, или ти може да дойдеш. Не се притеснявай, ще го измислим!
Ще те заведа по магазините. Ти искаш ли?
Искаш твой телефон? Имаш го!
Татко има спешна работа. - Да?
Ханк, съдебните намериха следи от кръв по колата на баща ти.
Е, и? - Навътре в решетката...
Супер. - Съвпада с тази на жертвата.
Съжалявам. - Убийство 2-ра степен.
Убийство? Ти ясновидец ли си? - Това не е всичко.
Да, само малко се е сдухал. Аматьорски ход. Долу ръцете!
Жертвата е Марк Блекуел.
Изумително съвпадение, не мислиш ли?
Блекуел?
Ти го уби!
По дяволите, това е Мисис Блекуел. - Ти уби сина ми!
Добре, бързо влизайте в колата!
Бързо, точно така. - Адвокатите ни ще ви довършат!
Ще ви вземем къщата!
Съжалявам за загубата ви, мадам. - Съжаляваш?
Ще съжаляваш! Не можеш да му замажеш лайната.
Мамо, хайде! - Познавам те, не си стока!
Защо тези хора са побеснели?
Тя се изплю на прозореца.
Виж, татко е съдия. Понякога взима трудни решения.
Имаше едно момиче...
Как се казваше? - Хоуп Стивънс.
Имаше едно момче. Марк Блекуел, по-голям от теб, като Глен.
Хоуп му беше приятелка и точно стана на 16.
Занесъл пистолет в къщата й и започнал да стреля.
Може ли друга тема? - Не разбирам.
Но защо... - Стрелял в прозореца на спалнята й,
заради детински гняв. Вече били ходили заедно някакви си 6 месеца.
Слушай ме сега! Стоеше той в съда и плачеше като загубено дете.
Бил пиян и никога не би повторил. Никога не би искал да я нарани.
Повярвах му! Повярвах му.
Дадох му минимума от 30 дни.
Помня сутринта, когато излезе.
Глен и аз бяхме в задния двор и говорихме за бейзбол.
Точно започваше мача Синсинати срещу Сейнт Луис.
Но, Господ да ни е на помощ! Защо той направи това?
Хвърли я в отточното езеро.
На около 45 метра зад къщата й.
Натискал я с колене върху гърдите, докато я удавил на плиткото.
Татко му даде 20 години. Излезе от затвора през април.
Спри колата! - Татко, хайде стига!
На корейски ли говоря? Спри проклетата кола!
Имам нужда от разходка. - Бягство след инцидента,
кръв по колата. Мотив? Най-големият ти пропуск в кариерата и го блъскаш?
Обвинението е лесно като чаша кафе. Но не, процедурата е важна. Тръгвай!
Ако кръвта съвпада, и не се съмнявам, значи съм го ударил. Но не го помня.
"Не помня" няма да помогне, когато има труп.
Трябва да изградим твърда защита.
Трябва да махнем обвиненията още на предварителното изслушване
и да не ходим на процес. - Няма начин това да стане тук, Хенри.
Всеки приличен адвокат ще те обори лесно. Т.е. всеки честен.
Някой местен и честен, с уважението на съдия от Индиана.
Ангажирах един добър тази сутрин, ясно? Ще ми се да исках теб.
Не го мислеше. - Не го мислеше.
Ще ми се да бе умрял вместо мама. - Спри се! Просто се спри!
Гледай си напред, пъзльо такъв! - Това е гадно!
Той ти каза, "Скачай!", а ти, "Колко високо?"
Хей, затвори си устата, ама напълно!
Карай си и си остани с него. Какъв страхливец!
Може би трябва да го следваме. - Мислиш ли?
Господи, къде сте били, като са раздавали тестиси.
По дяволите, излизам. - Много добре!
Хей, съдия, на къде така?
Затворът на Индиана е натам. - Много умно!
Къде съм бил, та съм пропуснал тестисите?
Знаеш, че трябва да си ида, нали?
Някак си, скъпа, това е част от мен, далеч от мен.
Потапяш се в този Хелоуин.
А аз изведнъж разбрах,
не бях чудесен.
Зареян високо над линията на магистралата.
Нащърбена ваканция, замразена с лед.
Взирам се толкова далеч, далеч.
Тук си, за да слушаш, а не да говориш.
Забележителното на живачното стъкло е двойното дъно.
Тук го пише: Английска Стъкларска Компания.
Какво попадение!
Момчета, хайде да идем в офиса ми.
Съдия Уорън е избран. Познавате ли го? - Да, знам го.
Твърд, справедлив, самият себе си.
Назначил е специален прокурор, Дуайт Дикам, чак от Гари.
Не разбирам защо от толкова далеч.
Предварителното изслушване е за следващия петък.
Втасахме я. - Направо казано.
Задръж малко! Я, кажи бързо, коя ти е силната страна, антиките или закона?
А-а, закона, закона. - Правен университет?
Да. - Да, като имаш представа или си учил?
Да, точно, занимавал съм се с право, без да съм следвал. Валпо.
Валпо? Валпорейзо?
Ето тук. Олеле, казах й да не покрива Валпорейзо.
Стига бе, мразя да трупа книги тук!
Тук е в Индиана. Вие извън щата ли сте учили?
Северозападният. - Леле, това е елитно!
Защитавал ли си пред заседатели? - Да.
Обвинение? Нападение.
Степен? - Трета.
Присъда? - Виновен.
Треньорът удари с дъска един играч през полувремето.
Но в негова защита... - Гадаеш нали?
Джон младши имаше каска! - И продължава, а?
Седни!
За сведение, лятото бях на стаж като служебен защитник.
След като завърших, бях писар за 2 г. при съдия Робъртс.
Беше много яко.
Възклицания като "леле" не вървят в съда.
Благодаря, отбелязано! - Това ли е твоят човек?
За сведение, малко да изпусне и ще те съдят като убиец.
Отивам за кафе.
Леле, това ще е процеса! Няма нищо лошо, преди да загубиш пак.
Не му обръщай внимание. Ти си моят адвокат.
Ваша Чест, ще ви защитавам със зъби и нокти.
Разчитайте на това.
Добро утро.
Всички да се изправят! Съдът е в сесия.
Председателства уважаемият съдия Сандфорд Уорън.
Може да седнете.
Разбирам, че имате искане.
Ваша Чест, крайният срок за промяна на мястото на делото вече мина.
Така че, освен ако няма промяна в това обстоятелство
и окръгът не се е вдигнал и преместил през нощта,
то процесът ще се проведе точно тук в Карлинвил.
Това е предварително изслушване, а не процес.
За какво става дума, Г-н Дикам, относно това искане?
От любопитство, Ваша Чест, ако бих поискал промяна на мястото,
какъв щеше да е отговорът ви? - Изпуснахте срока, но ще го отбележа.
И след това? - Ще откажа. Изпуснахте срока.
Нямам искане, Ваша Чест.
Тук сме, за да установим, дали има вероятна причина за начало на процес.
Представянето на доказателствата ще задържа, докато не чуем свидетелите.
След което ще изслушам доводите.
Нека започнем без повече бавене, Господа.
Шерифе, когато пристигнахте, какво се случи?
Жертвата не реагираше.
Указахте ли някакво помощ тогава?
Беше мъртъв, синко. - Значи, не. Чудесно.
Какво точно ви каза г-н Палмър?
Каза, че е карал колата си.
Кадилак '71?
Точно така, през нощта на инцидента.
Добре.
Извинете, извинете!
Да. - Вие защитник ли сте?
Не е. - Не, не съм.
Седнете и млъкнете!
Сър, формирахте ли мнение за причина на смъртта?
Масивни вътрешни разкъсвания.
Вероятно направени от кола.
Благодаря, д-р Пътни. Нямам повече въпроси, сър.
Други въпроси, г-н Кенеди?
А-а, нямаме повече въпроси, Ваша Чест.
Бяхте нощна смяна в магазина, когато видяхте съдия Палмър и жертвата?
И двамата бяха под климатика. - Видяхте ли ги да се поглеждат?
Да, видях г-н Блекуел и съдия Палмър да се поглеждат.
Тогава какво направи съдия Палмър? - Изпусна кора с яйца.
Вън! Полицай, махнете го! - Прочети това!
Не ми е за пръв път.
Възрази! Очният контакт е недоказуем, идиот!
След това, те излязоха ли заедно? Видяхте ли Палмър...
Всички да се изправят!
Съдът е в сесия. Председателства уважаемият съдия Санфорд Уорън.
Може да седнете.
Въз основа на свидетелските показания и доказателствата, г-н Дикам,
съдът намира вероятна причина за започване на процес.
Набирането на заседатели ще стане в следващата една седмица.
Ще се видим пак в съда.
Съдия Палмър е изправен пред съда за убийство.
Споразумение с треньор на вратар?
Моля? - Споразумение, с десет букви.
Предполагам, че е следното...
Знае отговора и пак пита.
Ела и седни.
Израснал в съда. Да.
Седни!
Полека и спокойно.
Защо мислиш, Дикам, изпусна срока за промяна на мястото?
О, той не е изпускал срока.
В малкия град един губи, друг печели. Един те обича, друг не.
Да.
Очевидно е, че Дикам искаше процеса тук.
Адвокатът ми се оттегли тази сутрин.
Защо?
Каза, че помощникът му е по-опитен, а той не може да се примири,
че неговата липса на опит причини започване на процес.
Между нас, защо си бил на Чоплин Роуд?
Няма маршрут от магазина към вкъщи оттам.
Чакай, чакай!
Да не би да питаш дали може да ме представляваш?
Добре.
Помня, че бях в магазина за яйца.
Пътят беше измит, където отива към старата мелница
Обърнах и спрях на светофар.
И тогава...
Този момент ми убягва.
Може ли писалка? - Да.
В отговор на въпроса ти, не те питам може ли да те представлявам.
Не става така.
Твърде скъп съм за теб. Трябва да го правя без пари.
За щастие, про боно квотата ми не е пълна за годината.
Това е стандартна форма за услуги. Провери, подпиши и сложи дата.
Адвокатски услуги. Офертата изтича в края на деня.
Ще си помисля.
Артистът е зает.
Здрасти, Ханк. Снаждам един филм.
Ясно. - Може да ми помогнеш, ако искаш.
Не, само гледам.
Забавното е, че ти каза, че старият играе шах всяка сряда с някого.
Кой беше той? - Д-р Морис.
Всъщност той не играе шах.
Нещото, което мрази повече от игрите на дъска са докторите.
Играе шах.
Ще ти покажа. Имам го тук.
Не е напълно готово, но...
Тези птици са голяма беля.
Езерото.
Верандата.
Виждаш ли? Играе шах.
Спри тук.
Хубав кадър.
Мерси.
Какво друго имаш? Ако искаш ще ти покажа един маскарад.
Тялото е намерено там. Ударът трябва да е бил тук.
Според полицейския доклад е бил на колело?
Да. Не виждам спирачни следи.
Добре. Доверено като на адвокат,
разпозна ли Блекуел?
Не мога да си спомня? - Добре. Придържай се към това!
И двамата знаем, че не си го ударил нарочно, но те ще го твърдят.
Няколко шота Джак, подразнил те е достатъчно, така си помислих аз.
Но ти не пиеш вече, нали?
Не. - Болен ли си, татко?
Да, може да се каже, че съм.
Рак на дебелото черво.
След няколко сесии химиотерапия ще бъда в ремисия.
Нищо, с което да не се справя.
Никой не знаеше, освен майка ти.
Те ще доказват опит за убийство.
А ние - намалена способност за самозащита заради болестта.
Ако спечелим симпатията на заседателите, тя няма да те обвинят.
Син с инвалидност, 40 г. служител на закона.
Чакай, чакай, спри! А последствията за всички случай от последната година?
Цяла година? - Всеки осъден ще има претенции.
Непознати. На кой му пука? Ти ще умреш в затвора!
По-добре така, отколкото да ме запомнят такъв.
Некомпетентен старец на разпит в съда.
О, няма да го допусна.
Послушай ме!
Юлисис Грант е държал здраво страната. Като какъв го помнят днес? Пияница?
Ронад Рейгън никога не видял падането на Берлинската стена
и всеки разговор за наследството му завършва с желе, дрямка и алцхаймер.
Рейгън? С цялото...
Ще го кажа колкото може по-професионално и меко.
Ти си служител в аграрен район попаднал във фанатична битка.
На никой не му пука за наследството ти.
Но на мен ми пука, сине.
В този съд съм вече 42 г.
Хората тук ми имат доверие.
Вярват на закона.
А този инцидент е правен скандал, Хенри.
Не може да прецакваш това.
Не го прави!
И само виновните отказват да свидетелстват.
Разбра ли? - Връзваш ми ръцете.
Не мога да ти помогна, ако ми пречиш!
Отключи колата, искам да се прибираме.
Проклятие!
Е, това е яко!
Мамка му!
Имам само една черна рокля.
Ханк, има някой, с когото искам да се запознаеш. Това е дъщеря ми Карла.
Леле, дръж ме да не падна! Това ли е твоя Ханк?
Боже, само гледай да не ме излагаш, нали?
Вие познавате ли се? - Не.
Да. - Аха
В бара, нали така? - Какво ти става? Обърни се напред.
Виждам, че тази фланелка е оцеляла.
Нощта, в която Ханк Палмър изчезна от Карлинвил.
От кога имаш дъщеря? - Февруари, 1990.
Тук е през лятната ваканция.
А, женила ли си се? - Не, не съм.
Аз съм непланиран, но щастлив резултат от разходка с лодка по река Уошбек.
Коктейл от безалкохолно и спирт.
Карла отива в Джорджтаун сега. - Джорджтаун? Леле!
Бил ли сте във Вашингтон, г-н Палмър?
Никога. Какво учиш?
Право.
Винаги в тревата, никога на паветата, за да не си омажеш обувките.
Не знам какво ми има.
Влагаш се напълно за клиента си, и отговорността за него в ръцете си.
Но ще ти мине.
Надявам се, че не.
И така, сър, твърдите, че познанството ви с обвиняемия не ви влияе,
а също и позицията му в общността?
Не. - Кои заседатели са ни цел?
Интелигентни, слушащи инструкциите и следящи доказателствата.
Чалнати, които можеш да убедиш да си глътнат езиците.
Всеки, видял човека Йети или отричащ кацането на луната е наш човек.
Г-н Палмър.
Пипай полека, Хенри, нежно.
Кой има лепенка на бронята? Вдигнете ръце.
И какво гласят те по-точно, моля!
Изписано е "толерантност", с религиозни символи.
Уили Нелсън президент!
Наистина? Вероятен кандидат ли е?
Никога не е хващан в нарушение.
Лицензиран инспектор на гърди, изкарайте ги.
Контролирай оръжието с две ръце.
Отличници в колата.
Изчезнали съпруга и куче.
Награда за кучето.
Благодаря. - Благодаря.
Липсваше ми, скъпа.
Ще бъде толкова забавен уикенд.
Само, ако не те изпусна на ескалатора!
Лорън, а...
Мисля, че трябва да те подготвя, преди да се запознаеш с дядо ти.
Той изобщо не е като другия ти дядо,
който е мил и те води за сладолед. Може да ти почете.
Дядо ти Палмър не прави такива неща.
Ако го помолиш да ти почете, може да те замери с книгата.
Но не се тревожи, той не е зъл, просто е една стара мумия.
И не може да те нарани, защото ти си специална.
Господи, ето го идва.
Обикновено е увит в бинтове, свисти и се тътри.
Излезе навън... да се храни.
Коя си ти?
Лорън. - А кой съм аз?
Дядо. - Да.
Ти моя внучка ли си?
Хайде, ела с мен.
Радваш ли се, че си тук?
Мина дълго време, чаках дълго за това.
Ти си моето съкровище.
Ела да ти покажа къщата.
Ти си ми първата внучка.
Първото момиче в семейството.
Мисля, че дядо е сладък.
Всъщност не е, но се радвам, че така мислиш.
Това е много удобно, ето така. Още една възглавница?
Да. - Добре, а сега лягай.
А така.
А сега, ще се позабавлявам.
Забавно ти е? Ама, тук има призраци. Оставям те сама.
Чия е тази стая? - Беше на чичо ти Глен.
Защо има толкова много трофеи?
Защото беше много добър бейзболист.
Много добър.
Давали ли са го по телевизията?
Може би щеше да играе в голям отбор,
но когато бяхме в гимназията,
катастрофирахме лошо с кола
а ръката му се счупи лошо.
Съжалявам.
Защо не е занесъл трофеите си в неговия дом?
Бяха по-важни за баща му.
Това е чувствителна тема, заспивай!
Лека нощ, скъпа. - Лека нощ, татко.
Добре, нека го отрепетираме.
Г-н Палмър, г-н Блекуел е бил подсъдим при вас, преди да убие Мис Стивънс.
Така ли е? - Да.
Много хора са били подсъдими при мен преди...
Но съгласен ли сте, че има нещо специално в този случай?
Повечето хора мислят, че техният случай е много специален.
Между другото, няма снакс на свидетелския стол.
Върни го. - Не, никакво разсейване.
Нямам нужда от подготовка. - Никога не си бил в този стол.
Дикам няма сериозен стимул, Хенри. И няма и да има.
Дикам е змиеукротител.
Ще си играе играта и ще убеждава заседателите в неговата версия
а ти ще се сбогуваш с мечтите за флаг по средата на мачтата като умреш.
Вече е на пилон, не е на мачта.
Ето, няма да репетираме. Зарежи!
Добре де, няма нужда да си толкова навъсен, Хенри.
Сам, чуваш ли ме? Снижил съм тон.
Точно това си мислех или да се изкъпя и да дойда при теб.
Добре... там? Добре.
Господи, изглежда по-високо от преди. Да не са надграждали?
Хайде, градско момче, покажи ми какво можеш!
Добре, само да се протегна. Хайде, насърчавай ме!
Вътре сме!
И така, полунощ е.
На среща съм в Блекчоп и се влачим с колата към вкъщи.
Шеви '76-та с имитация на дърво?
Шеви? Не, татковият Маверик. Да, знам. - Какво си мислеше?
С периферията виждам нещо.
Огромен елен, какъвто не си виждал.
Горе-долу 550 кг.
Тича по пътя срещу нас.
Натискам спирачки - едната ръка на волана, другата на Карла.
Еленът скача и прелита над тавана,
а едно задно копито удря стъклото. Една миля в час по-бързо
и влиза през стъклото с половин тяло, убивайки мен или дори и двете.
Точно тогава и там взех решение.
Каквото и да се е случило в миналото,
вече ще бъда героят в моята лична история.
Мелодраматично ли е? - Звучи епично.
Имах 4 бона и взех на заем от дядо още 12.
Станаха 16. Направих на Дан оферта, която той не можа да откаже.
Това място едва се крепеше. - Това е твое?
Да, всъщност е мое. - Защо ме накара да нахлуя?
За забавление.
Струваше си стъклото.
Три години по-късно купих и таверната.
Имам пари. Имам много, като полковник Сандър - пилета.
Имаш естествен търговски нюх. - Да.
Впечатлен съм. - Знаем се отдавна и чак сега ли?
Винаги съм те харесвал. - Ти си чеп.
Ти... - А това е постижение.
Ето така. - Добре, скъпа.
С изключение на 2-ри курс... - Какво?
Тогава в класа на г-жа Дженкинс, на детското игрище,
се опитах да те целуна, а ти си играеше с мен.
Чувствах се като шаран.
На кука.
Току-що прецака 2 минути.
Само съм паркирал за малко. - Добре.
Хайде!
Какво има?
Знаеш, че заминавам в края на процеса? Сигурна ли си, че го искаш?
Дали съм сигурна? - Той е готов, но ти как си?
Защо дойдохме тук?
Радвам се, когато си тук, но не съм наивна, Ханк.
Познавам те. - Честно. Какво мислиш, че знаеш?
Че съм порядъчно момче? Лоялно? Феноменален адвокат.
Че съм по-етичен от амиш? Какво знаеш?
Давай! Свикнал съм да ме разискват.
Ето какво знам. Никога няма да напусна Карлинвил.
Обичам живота тук.
А ти си момче от Индиана, което прави каквото е решило,
преструвайки се, че това иска.
Заключи след себе си.
Ще си поиграя със себе си, мислейки за теб.
А аз ще се срещна с дъщеря ти.
На съдията му се губят моменти. Обясни ми това.
Нарича се химиоамнезия.
Освен умората и сухата кожа, понякога има загуба на памет, объркване,
деменция, самозаблуда...
Много е вероятно умът му да отхвърля нощта на катастрофата.
Ако можеш да подкрепиш това, ще те държа в резерв като свидетел.
Той си прави химиотерапия в рибарска колиба.
Едва ли иска някой да знае.
Като негов доктор съм обвързан с желанията му.
Желанията му или суетата?
Кога му свършва терапията?
Както казах и на баща ти, зависи от него.
От него? Но...
Той от къде да знае? - Какво точно ти е казал?
Каза, че е под контрол, в ремисия.
Спри със селските недомлъвки, сега съм му адвокат.
Ти наистина не си от приятните хора.
В момента съм като летен бриз.
Но като те призова на скамейката и изтръгна истината с лекота от теб,
тогава ще разбереш, че си прав. Аз не съм приятна личност.
Хванахме го твърде късно за операция, казано директно.
Ако беше на постоянни наблюдения...
но съдията не е този тип личност.
Майка ти настояваше той да опита.
Предполагам, че не би го направил дори за нея.
Предупреждавах го в продължение на година.
Състоянието му се влошаваше,
докато стигна 4-та фаза.
Болката ще расте. Ще му предпиша морфин, за да я контролираме.
Какво е Хаш Пъпи? - Добро е за теб.
Излез! Остави ме! - Татко, дай ми ръка.
Излез!
Обух ли си обувките?
Добре ли си? - О, не, не!
Стой така, ще те оправим.
Дръж се за мен.
Хайде, да влезем във ваната.
Внимавай къде стъпваш!
Можеш ли да си прехвърлиш крака?
Ето така.
Добре ли е така? - Добре, готово.
Гореща ли е? - Твърде гореща.
Съжалявам, съжалявам.
Така е хладка.
Какво има? - Може ли да вляза?
Идвам след минута. Иди яж! Довърши си закуската, скъпа.
Нахраних се. - След малко, Лорън!
Хайде! - Какво правиш?
Как ще отговориш?
Поправяме мивката. Има теч.
Може ли да помогна? - Ще нагази в...
Не, има вода по целия под.
Иди свърши нещо! Дядо ти и аз излизаме след минута.
Чук-чук. - Лорън!
Не говорех на теб!
Кой е там? - Барни.
Кой Барни?
Ще ходим ли с дядо за сладолед?
Кажи ми за Лорън! Какво харесва и какво не, мечтите й?
Каква искаш да бъдеш? Учител, доктор? Адвокат е популярно напоследък.
Пилот на състезателни коли.
Обичам да се движа бързо.
Нещо си замислил, нали?
Имам една лоша идея, но ще бъде забавно.
Гледаш ли пътя? - Аха.
Браво! Провери огледалата!
Имаш усет! Мисля, че мога да те оставя сама на волана.
Не го прави, когато и аз съм пуснал!
Така... Видя ли?
Така постоянно следиш пътя.
Кога ще се разведете с мама? - Какво?
Дръж си ръцете на волана!
Къде си чула това? - То си е ясно.
Ами, тези неща не стават бързо.
Случва се на етапи.
Нещата ти са в кутии. - Това е етап.
Не носите венчалните си халки.
И вероятно ще ме питате с кого искам да живея.
Така че в кой етап сме? - Точно в този.
Разбираш всичко.
Мама ще бъде самотна. - Да, ами аз?
Аз също. - Татковците не остават самотни.
Те просто се женят за по-млади майки.
Ще го измислим, скъпа.
Същото се случи на Меган, а после и на Кейтлин.
Просто не смятах, че и с мен ще стане така.
Нито пък аз.
Да завием наляво тук.
Караш вече много добре! Завиваш напълно сама. Давай момиче!
Като видиш мама, какво ще й кажеш?
Най-хубавата ми ваканция!
Да, това е добре. Само не преигравай! Разбираш ли?
Хей, благодаря.
Добре ли си?
Всичко ще бъде добре. Ти си упорита.
Хей, тате.
Най-добрата ваканция досега!
Съвпадение. Няма обяснение.
Започва се.
Сър, оценявам първичния ДНК анализ,
но какво е заключението? Какво значат цифрите и процентите,
когато анализираме кръвта върху колата?
Върху колата е кръвта на жертвата.
Някакъв контакт с г-н Блекуел? - Не, сър.
Някакви ругатни? Караници, подигравки, някаква враждебност?
Не. Нищо такова.
Д-р Бренамън, открихте нещо друго в кръвта в деня на смъртта, нали така?
Да, така е. Марк Блекуел имаше Оксикодон Парацетамол в кръвта.
Перкосет. - А също, 0.23 промила алкохол?
Да. - Би ли могъл да кара без залитане?
Ако изобщо е могъл да кара колело, то е било със залитане.
Г-жо Блекуел, след всички тези тежки години,
как се чувствахте, когато го пуснаха? - Най-после Марк беше при мен.
Чаках го толкова дълго!
Никоя майка не бива да погребва сина си.
Благодаря ви, мадам.
Колко често посещавахте Марк в затвора?
Не помня точно. Много пъти.
Може би тези записи на посещенията ще ви припомнят.
Колко пъти?
Два. - Моля?
Два.
О, значи не много. Два пъти за 20 г.
Два пъти! По един на всяка ръка.
В най-много 20 градуса извивка. - Наместник Хансън, значи според пътя,
няма индикация, че съдия Палмър е опитал да намали скоростта?
Не.
Всъщност, няма никакви следи от спирачки.
Не, сър. - Нямам повече въпроси, Ваша Чест.
Палмър?
Наместник Хансън, преди сте бил полицай в Детройт...
Възражение! Акредитивите на наместника не са под въпрос.
Щях да кажа, "Добре дошъл в Карлинвил."
Както беше заявено от г-н Дикам, тези снимки са от сутринта на инцидента.
Какво е това тук? Бихте ли ми помогнали?
Точно там. - Не, не съвсем.
Така по-добре ли е?
Убито животно?
Сър, това доказателство ли е? - Накъде биете, г-н Палмър?
Това е кайманова костенурка.
И?
И на Детройт може да им бъде простено, че не знаят какво е да я сгазиш.
Никой не би я ударил, ако я види. Ако удариш заек, опосум, или скункс,
колата ти леко подскача. Но ако удариш кайманова костенурка,
е все едно да преминеш върху бабуна и колата се разтриса.
Г-н Палмър, къде точно ни водите с това?
Ваша Чест, обвинението твърди, че липсата на спирачен път
е доказателство, че г-н Блекуел е ударен преднамерено.
Не е ли смислено да се предположи, че съдия Палмър е ударил нещо голямо,
в тъмното, в дъжда, не разбирайки, че това е бил човек и е продължил?
Това беше утвърдено напълно, но все още ли сме далече от въпроса?
Наместник, въпросът е има ли спирачни следи преди костенурката?
Да или не?
Не, няма.
Благодаря, това е всичко от мен.
Разместила си всичко!
Добре, Мери, чакай! Какво? Какво?
Какво? По дяволите!
Не бъди, ти си знаеш каква, Мери! Не бъди...
Паметта ми изневерява. Търси! Давай! Търси!
Твърде рано си отиде, Мери. Твърде рано!
Струва ми се, че те чух да бълнуваш на сън.
Господи, какво е станало с ръцете ти?
Хайде, нека ги намажем с крем.
Кой е най-добрият адвокат, който си виждал?
Моят е Робърт Грахам. Работя за него. Той просто никога не губи.
А сега ти.
Г-н Шоу
Първата ми работа, след като завърших. Един скитник уби фермер,
насили жена му. На шосе Файв Пойнт, със скалпел. Долна твар, долна.
Съдът назначи случая на г-н Шоу.
Вечеряхме в затвора всеки ден, а г-н Шоу сядаше с него.
Подготвяше го, защитаваше го. Никакви трикове.
Победи ли?
Електрически стол.
Беше си мъртъв, така или иначе. Г-н Шоу трябваше да живее с това.
Беше заплашван, оплюваха го.
Хората не сядаха близо до него в църквата.
Можеше лесно да откаже случая, но той вярваше в закона.
Не мога да кажа, че беше най-добрият, но Хенри Шоу
е най-порядъчният човек, който съм срещал.
Хенри? - Порядъчен човек.
Ало, Палмър на телефона. - Ханк? Шериф Уайт съм.
Чудя се дали можеш да минеш през участъка. Появи се нещо ново.
Вече сме гледали записа от нощта на инцидента.
Съдията излиза, а колата му тръгва в едната посока,
Блекуел, в другата. - Търпение!
Колко време? - 4 минути и 45 секунди.
Той не е стигнал до мелницата. - И?
В смисъл? - Съдията твърди, че е стигнал до там.
Измито е, а той е обърнал. Лъгал е.
Отнема 9 минути до мелницата и обратно.
Баща ти се връща за 5 минути. Не е обръщал заради миенето.
Обърнал е, за да последва Блекуел.
Живял е тук през целия си живот. Знае кога пътят е наводнен.
Това не е от значение.
Шерифе, може ли да ползваме кабинета?
Благодаря. - Каква е честта за това?
10 години с освобождение на 7-мата. - Оскъдни доказателства.
Офертата важи докато си тук. Радвам се, че си от другата страна.
И аз те харесвам, но съм отегчен.
Намерението е налице.
Преднамереност.
Ще обрисувам баща ти като моралист, решил сам да съди и да бъде палач.
Баща ми е точно такъв, така че нищо ново.
Забавно е. Не те виня, че не ме помниш.
Бях помощник на обвинението.
Ти защитаваше хлапето на бирения барон от Милуоки, което се беше оплескало.
40 милиона в банката. Една мъртва проститутка.
Добър си! Спечели минималната присъда, която парите могат да купят.
Нападнахте го, защото бил трепнал при вида на мъртвата във ваната.
Ето това е твоят девиз на лепенка.
И ти ме преследва дотук, за да отбележиш точка ли?
О, Господи, не!
Проследих те, защото ако не го бях направил,
някой друг щеше да се измъкне с убийство.
Баща ми е доста неприятна личност, но не е и убиец.
Но е лъжец. Видяхме това.
Лъжец, готов да си играе със закона, точно като сина му.
Нищо не струвате, г-н Палмър.
Хулиган с дълъг списък от номера,
но за разлика от теб, аз вярвам в нещо просто,
че пред закона всички са равни.
Може би мислиш, че Блекуел е бил боклук и най-вероятно е така,
но в очите на закона, животът му е от значение.
Ще забода на клиента ти убийство първа степен,
а ти ще си на първата редица.
Защо изобщо сме тук? Все едно това е първото торнадо. Тъпо е.
Радвай се, че дядо ти има мазе.
Няма грижи, ще го оправя.
Хей, защо не го пуснеш, чичо Дейл?
Да, покажи ни над какво работиш. Ти ми обеща.
Хайде. Давай!
Добре.
Чарлз Франсис Дженкинс изобретил прожекционния апарат на 6.6.1894 г.
в окръг Уейн, Индиана. - Дейл, би ли показал филма?
Благодаря. - Пускам го!
Колко хубаво!
Семейна Коледа. Вижте се момчета по пижами.
Това сме ние.
Нашето семейство. - Точно така.
Това съм аз. - Сладур!
Тате, някога си бил готин.
Това са Ханк и татко. - Виж се само!
Съдия, ти си имал коса?
Виж се там! - Гледайте и се учете, момчета.
Гледайте и се учете!
Виж това хвърляне, Господи!
Това беше най-хубавият ден! - Така е.
Една горда майка. - И татко.
По дяволите! - Изключи го, Джордж!
Изключи го!
Добре, превърти го, човече.
Това е филмово изкуство. Не мога. - Напред! Напред!
Ако трябва счупи камерата сега, сега! - Дайте му шанс!
Махни го!
Добре, спокойно! - Стига!
Ще я поправим. Няма нищо. - Не и в тази къща!
Татко, по дяволите!
Гади ми се от теб.
Уморен съм от това да решаваш как ще върви светът.
Всички с теб ли трябва да се съобразяват само?
Това е моята къща. Ти решаваш в твоята.
Не мога! - Защо?
Защото съм в ада, зает с клиент, който прави всичко, за да го осъдят.
Не си и доближавал до мелницата, нали? - Добре, стига вече.
Нали? Остави ме без нищо срещи Дуайт Дикам, защото ме излъга.
Казах ти всичко, което знам... - Не, не е вярно!
Хора, стига! Спрете! - Махни се от мен!
Махни си ръцете от мен!
По дяволите, Ханк! - Къде тръгна той?
Защо ме извади от Бой Скаутите?
За наказание, че простреля пощата на МакКрос.
Бях на 13, ясно ли ти е? - Достатъчно, за да си отговорен.
Не дойде на завършването, нито в гимназията, нито в колежа.
О, сръдльо! - Защо?
Защо ли? Провиняваш се, кръшкаш, за кой дявол да идвам?
Завърших право, за Бога!
Голяма работа, че не си напуснал ли?
Майната ти! - Нека ти кажа нещо!
Осигурих ти покрив на главата, пари в джоба,
дрехи на гърба, храна в устата!
Кой ти плати колежа?
Не съм се появил, да ти целувам задника!
Майка ти ли? Тя беше домакиня.
Защо не си преглътна шибаната гордост и не я посети? Отговори ми!
Защото ти не даваш втори шанс.
Оценяваш високо тези, положили усилия,
променили живота си, направили нещо за себе си.
И всички в съда ти ръкопляскат. Ти си го осигуряваш.
Казваш им колко си горд с тях... с напълно непознати.
Това ли търсеше ти, Хенри, мили думи и поощрения?
В такъв случай да си беше прибрал у дома!
Ние всички те чакахме.
С надежда, но ти никога не се прибра.
Ясно? А ти винеше мен и затова не се прибираше.
Мен! Бях ли строг с теб? Да.
Как така се промени, Хенри? Беше сервитьор, скитник?
Ти ме натика в затвор за малолетни.
Вкара ме в шибания Вандербург!
Не, не! Ти сам се вкара там! - Така ли?
Прокуратурата препоръча обществен труд. Решението беше твое.
Това нямаше да ти помогне. - Нямах нужда от помощ, а от теб!
Надрусан ти обърна колата с брат ти в нея!
Той имаше кариера във Висшата лига пред него.
Хвърляне от 145 км/ч, а сега продава гуми.
Осакати го, открадна му бъдещето, а мен наричаш задник?
Бях на 17. Това се случи. Бях на 17.
О, бях на 13, бях на 17...
Беше тръгнал по грешен път, а аз направих каквото смятах за редно.
Знаеш ли, аз не просто завърших право, а бях първи в класа.
Браво. - Бях първи.
Хубаво. - Представих се наистина добре, татко.
Пак заповядай! - Майната му!
Ще срина тази къща.
Ще я изгоря.
Мери Палмър, 1940-2014 Любов изпълнена с отдаване
Каква буря само, а? - Аха.
Радвам се, че с мама сте били приятелки. Но защо?
Защо, Сам? - Защо?
Кой по дяволите е баща на Карла?
Иди в съда и търси акта за раждане
Направих го. Няма записан баща.
Не, няма, защото той никога няма да й бъде баща.
Това само би усложнило нещата.
Никога не е имало див рафтинг или прекаляване с алкохолни коктейли.
Повтаряме си тази лъжа и продължаваме с живота си.
Чудесно, аз също трябва да продължа напред.
Коя лъжа ще ми кажеш на мен?
Тази, че нямах никакъв проблем, когато ти отиде на оня проклет концерт
и повече не се обади.
Тази, че...
съм напълно доволна Карла да няма баща.
Че ти ще си единственият наранен, когато отново си отидеш, както винаги.
О, познавам този поглед.
Говориш глупости.
О, да, мои глупости и сега нищо не ти тежи вече.
До нови срещи след 20 г.
Ще чакам с нетърпение.
Най-накрая я отвори, а?
Да.
Ева Уилямс беше на 23, когато отидох до Барт Стоун, Кентъки
през 1979, за да я купя.
Почти хиляда пъти съм се канил да я отворя.
Радвам се, че не си.
Да.
Няма ли да ми кажеш, че не бива да пия?
Ти си голямо момче
и доколкото си готов за утре.
Дикам ще ни сложи в казана.
Готов съм.
Ходих да видя мама днес.
Така ли? Това е хубаво.
Къде ли е тя? - Кой къде е?
Къде е Мери? Мислил ли си за това?
Какво става, след като умрем?
Питаш ме дали вярвам в Бог?
Вярваш ли?
Аз съм на 72 с рак в 4-ти стадий. Имам ли избор?
Знаеш ли...
Исках да кажа... да ти се извиня за омаловажаването на брака ти.
Не е лесно да имаш добър брак.
Не знам какво да правя. Ти какво би направил?
В ситуацията с Лиса изобщо?
Не знам. Хенри, наистина не знам.
Мислиш ли, че отново можеш да направиш всички щастливи?
Хайде...
Сипи си едно.
Не знам за какво, но нека се чукнем.
За късмет в съда. - За късмет.
Кадилакът на съдията се появява отново около 5 минути след като си тръгва.
Шериф, точно време?
4 минути и 45 секунди.
Добре, отново. Моментът, когато си тръгва...
Оп, извинете, изпуснах го.
Ето.
Съдия Палмър?
Татко!
Полицай, бихте ли извикали линейка?
Татко, кажи ни нещо!
Татко?
Свети Томас Мор. Не знам кой параграф съдията би желал.
Може би Свети Йосиф, защото той е...
Достатъчно, Дейл... - А Свети Йосиф...
Спри с глупостите в момента. - И...
Искаш ли да идеш до вендинг машината? - Добре.
Вземи си каквото искаш.
Имаш гола жена тук. - Да, това е забавният портфейл.
Иди снимай вендинг машината, Дейл.
Не ме гледай така! - Не си го изкарвай на него.
Не и в момента. Не ме гледай така!
Не знаеш нищо за живота ми.
А мама си отиде.
А татко...
И какво ще правим с Дейл? Какво, нима ще помагаш? Ти? Наистина?
Аз не съм като теб, но разбирам защо си в паника.
Ханк, никога не съм те молил за нищо в живота ти.
Никога! - Хей, сега съм тук.
Той ти е баща и трябва да си тук. - О, Господи, ще полудея.
Никога не съм те моли за нищо, нали?
Моля те сега! Не можеш да загубиш това дело.
Татко, не може да отиде в затвора.
Не ме потупвай! Аз съм големият брат. Не ме потупвай!
Татко иска да те види, Ханк. Не теб, Глен.
Аз убих копелето. - Хубава шега.
Никога не повтаряй това, моля.
Познавам се. Аз съм го ударил.
Спекулираш и аз те познавам.
Не си способен да отхвърлиш цял един живот отдаден на етиката.
Нямам енергия да споря с теб, Хенри. - Събери малко.
Помниш ли да си го удрял? - Скоро ще си спомня.
Времето свърши! Нямам време!
Ти се предаваш!
Тогава те уволнявам и помощника ще се справи.
Ти си най-брутално инатливия клиент, който съм имал.
Случаят е лесен, няма свидетел. Обвинението не може да докаже нищо.
Посял съм резонни съмнения навсякъде.
Моля! Моля те, би ли ме оставил да си свърша работата?
Нека аз говоря, а ти мълчи и ще победим.
Така е, но аз ще трябва да живея тук.
Ти си невъзможен за защита.
Какво се случи с Рейгън?
Желираните бонбони и наследството от конски тор?
Значи, ти ще излъжеш под клетва, в името на Бог,
че помниш, че си го ударил?
Няма да признавам нещо, което не помня, ясно?
Обещаваш ли? - Да.
Благодаря. - Добре.
Ще се видим в съда, Хенри. - Просто искам...
Ще се видим в съда.
Заклевам се.
Съдия Палмър, от кога сте съдия? - 42 години.
Колко насилствени престъпления са минали през вашия съд?
Възражение! Историята на обвиняемия като съдия няма връзка.
Ваша Чест, изложените доказателства и мотив за предполагаемо престъпление
са свързани с длъжността на съдията и аз съм упълномощен
да оборя тези смехотворни догадки. - Отхвърля се!
Това не е нещо, което съм си записвал.
Изненадва ли ви, че сте водил над 17 дела за убийства.
434 нападения, 12'942 граждански дела.
Не ме изненадва.
Прегазвал ли сте някой от тези хора?
Възражение! - Обуздайте се, г-н Палмър.
Загубил ли сте жена си наскоро? - Да.
Откога сте женени? - 50 години.
От какво почина тя?
Тя прекара цяла сутрин на колене пред хортензиите.
В левия й крак се е образувал съсирек
и е отишъл в сърцето.
Какво направихте сутринта преди инцидента?
Погребах майка ти, о, жена ми. - Тежък ден, как се чувствахте?
Уморен. - Уморен, тъмно, дъждовно.
Помните ли да сте удрял жертвата? - Не, не помня.
Благодаря.
Нищо повече.
Истина ли е, че не сте харесвали Марк Блекуел?
Да.
Желаехте му лошо? - Да.
Мъртъв?
Да.
Наместник Хансън свидетелства, че сте му казали,
че само вие сте имали право да карате тази кола,
дори не и жена ви. - Това е моята кола.
Но сега кръвта на човек, който сте мразил,
е намерена на колата, която само вие сте карали,
но не знаете как е попаднала там? - Не, не знам.
Човек висок 1.85 и тежък 100 кг,
което си е едър човек, на стоманено колело.
Но вие сте в недоумение?
Възражение! Задава се въпрос. - Отхвърля се.
Точно така.
Значи, в най-лошия ден в живота ви,
Влизате в магазина,
виждате мъжа, който мразите... - Възражение! Това е заяждане!
Нека довърши!
Виждате мъжа, който мразите и минута след това променяте маршрута си,
като и двамата се отзовавате на същия път,
в същото време, като кръвта му е върху вашата кола, с вас в нея,
той е намерен с разкъсани бъбреци и счупен гръбнак,
а вие не помните да сте го удряли?
Не помня.
Значи, твърдите пред съда под клетва,
която знам разбирате по-добре от всички,
че мъжът убил някого във ваше дело,
когото сте освободили и е удавил 16 годишно момиче,
мъжът, когото мразите напълно,
в най-лошия ден от живота ви,
и сте имали перфектния случай да балансирате везната на правосъдието,
и показанията ви са, че не сте грабнали шанса да го убиете?
Не.
Нямам повече въпроси.
Това не са моите показания.
Сър, по какъв начин обърках показанията ви?
Възражение! Каза, че няма повече въпроси.
Ваша Чест? - Моето показание е,
че не помня да съм го удрял.
Ваша Чест, може ли кратко прекъсване?
Отказано.
Г-н Палмър,
съдия Палмър,
Смятате ли, че сте го убили преднамерено?
Възражение! Атака чрез спекулация.
Да.
Ред в залата! Ред в залата!
Успокойте се!
Благодаря, Ваша Чест, нямам повече въпроси.
Изясняващ разпит, съдия?
Добре,
смятате, че сте го направили? - Точно така.
Смятате, че е така,
но не защото помните да е станало? - Точно така.
Вашето мнение е, че сте го ударили преднамерено?
Аз точно го потвърдих.
Защо смятате, че не помните инцидента?
Жена ми почина наскоро. - Лекувате ли се от нещо?
Възражение! Каква е връзката? - Състояние на ума, Ваша Чест.
Отхвърля се.
Приключихме с теб. - О, не, не сме.
Да, приключихме. Помощник, изправи се! - Седнете, г-н Кенеди.
Приключваме, когато отговорите! - Не, не.
Не, ти не си ми адвокат, не си! - Намирате се на свидетелското място!
Тялото и умът ми са здрави, и не е твоя работа!
Седнете! - Тишина!
Не, не, не! - Не съм свършил! Седнете!
Съдия Палмър,
ваше право е да смените адвоката си, ако решите така,
но това може да стане, след като свидетелствате.
Да, сър.
Ще ви питам пак, лекувате ли се от нещо?
Да или не? - Химиотерапия.
Откога? - 6 месеца.
Химиотерапия? Това значи рак, нали?
Да. - Прогноза?
Напреднал стадий.
Докторът предупреди ли ви за страничните ефекти?
Да, направи го. - Какви са те?
Гадене, умора, загуба на апетит. - Самозаблуда, гневни изблици?
Депресия, загуба на памет? - Без последните.
Така ли? Какво ще стане с всичките ви дела през последните 6 месеца,
ако стане ясно, че паметта ви изневерява?
Възражение! Адвокатът манипулира заседателите.
Отхвърля се.
Всички тези дела ще бъдат анулирани, нали така?
Потенциално само. - Петно върху репутацията ви.
Ще го избегнете на всяка цена, нали? - Не, не, не!
Тогава защо не помните...
че сте видели Блекуел тази нощ?
Помня го, но не помня...
да съм удрял кучия син.
Какво помните?
Помня, че...
си отвори гадната уста.
Какво може да е казал?
Хей, съдия,
съжалявам да чуя за жена ти.
Нали знаеш,
погребана е на 5 метра от Хоуп
и няма да ми се налага да ходя дълго, за да пикая и на двата гроба.
Хвана го.
Не,
не се връзва.
Не вярвам. Не може това да е първата обида срещу вас. Това ви е работа.
Защо проявихте милост към него първия път?
От всички съдии в Индиана, вие сте един от най-строгите.
Дадохте му 30 дни. Той я е заплашил, стрелял по къщата й,
Това са половин или една година с лекота. Какъв беше аргументът ви?
180 дни е хубаво разтърсване.
Може би не би убил Хоуп и нямаше да сме тук сега.
Всички тези години на съдийското място и всички хора изправени в съда.
Снизхождение!
Как да си обясним, че Марк Блекуел го е получил?
Как ще обясните този пропуск в отсъждането?
Гледах го и виждах теб.
Същото нарочно неподчинение,
същото безразсъдство,
гледах го и виждах средния си син,
малкото ми момче
Моето добро момче.
Гледах го да плаче точно там и исках да го прегърна и да му кажа,
че всичко може да бъде иначе.
Исках някой да му помогне,
както искам някой да помогне на моето момче.
Ако е загубил пътя,
това е моят шанс да бъда
този някой. Това голямо желание ли е?
Не мисля така. - Имам спомени.
За нас.
Ти и аз,
а след това нищо.
Как стана така?
Защо? - Защо...
Защо?
Гледах те и виждах него.
Ваша Чест, може ли съдебния полицай да се приближи?
Последен въпрос. Този човек работи с вас вече 22 години. Как се казва?
Не знаете ли?
Искам да се прибера сега.
Нямам повече въпроси, Ваша Чест.
Хей.
Добре ли си? - Не знам.
Зависи от присъдата.
Аз съм бащата на Карла, нали?
Пак ли? Защо просто не оставиш това?
Тя си е добре. - Разбира се, че е.
Родена 9 месеца след раздялата. Или съм аз, или си ми изневерила.
В никой случай не е добре, но в единия е малко по-зле.
Т.е... виж...
Трябва да кажа нещо. Срещнах Карла в таверната на сляпа среща, ясно?
Отидох с Дейл и Глен и... - Той е неин баща.
Кой той е неин баща? - Да, Глен не знае.
Какво, моят... моят брат? - Беше само веднъж...
Глен? Този шибаняк? Какво? - Какво имаш предвид с това какво?
Ти напусна? - Отидох на концерт на Металика!
И повече не се върна! А той беше съсипан и сладък - почти нормален.
Имах нужда от някой нормален.
И какво, това ме прави какъв?
Надменен дръвник, който не се интересуваше от него.
По дяволите, Ханк, обичах те тогава, както и сега.
Наистина! Обичам как едновременно си
най-егоистичният и най-щедрият, когото познавам.
Обичам това, че мразиш хулиганите, докато ти самият си такъв.
Тази ясновидска проницателност,
тази кристална топка на прозорливостта.
Този хипервербален поток, който изригва от теб
и после изчезва изведнъж, Ханк.
Повтори го пак.
Цялото ли?
Да?
Заседателите влизат. Всички да се изправят!
Можете да седнете.
Г-н Форман, стигнахте ли до решение?
Да, Ваша Чест.
Какво е то по делото на щата Индиана срещу г-н Джоузеф Палмър,
по обвинение за убийство първа степен?
Намираме обвиняемия невинен.
А по второто обвинение за предумишлено убийство?
Намираме обвиняемия...
...виновен.
Ред в залата!
Преместване за издаване на присъда, Ваша Чест?
Това дело е най-трагичното, на което
трябва да издам подходяща присъда,
но както много добре знаете, сър, това ми е работата.
Затова присъждам да излежите четири години в щатски затвор.
Изпълнението да започне незабавно.
Наместник, моля отведете съдия Палмър в ареста.
Ред в залата!
Татко.
- Да.
Винаги съм се гордял с теб, винаги.
Чуй ме, ти си силен мъж, а не момче, ясно?
Искам да наглеждаш брат ти заради мен. Ще се справиш ли?
Добре, татко.
А тази камера, беше залъгалка за теб.
Използвай я, но вече не ти трябва. - Добре, татко.
Добре.
Дами и господа заседатели,
благодаря ви за служенето. Вие сте свободни. Съдът се закрива.
Ще има ли обжалване? - Не!
Знаеш ли, че 90% от населението вярва в духове?
А по-малко от една трета вярва в еволюцията?
35% може да разпознае Хоумър Симпсън и измисления му град.
По-малко от 1% знае за човека Фъргът Маршал.
Но когато събереш 12 американски заседатели и ги помолиш за правосъдие,
се случва нещо невероятно.
Почти винаги те взимат правилното решение.
Знаеш ли, че подготвяме
метресата на Бърк от 6 седмици за прословутия кръст на Ханк Палмър,
а ти я пожали толкова леко.
Така ли?
Може да ти коства работата. - Е, знаеш, когато губиш - губиш,
а когато си в серия, придържай се към нея.
Затворът в Индиана, седем месеца по-късно.
Молба за освобождаване по болест.
Подпишете тук и тук.
Изглеждаш добре, топло ли ти е?
Да. - Твърде топло?
Престани!
Глен и Дейл отидоха за още стръв.
Помниш ли, че носеше такива вкъщи? - Да.
Дай ми няколко. - Ето.
Дай ми още и за вкъщи. - Заповядай.
Вие малки дяволи направо ги омитахте. - Така беше.
Напълно.
Докато на Дейл не му прилоша и ни ги спряхте.
Да. Майка ти ми се караше заради лакомия Дейл!
Най-великият!
Искаш ли вода? - Не.
Помниш ли какво ми казваше, когато мислеше, че имам бонбон у мен?
"Носиш ли ми бонбон, старче?"
Даваше резултат винаги. - Да.
Ти си. - Аз съм?
Да. - Какво?
Въпросът ти за най-добрия адвокат, когото познавам.
Ти избра твой колега.
Аз избирам теб.
Знаеш ли,
Глен наистина можеше да постигне много.
Няма съмнение. - Да.
Да.
На бас на 5 долара, че ще хвана риба-луна преди теб.
Чувствам късмета.
Хайде, хайде.
Нищо.
Татко?
Затвори очи! - Добре.
Зелена или оранжева? Затвори ги, хайде!
1, 2, 3. Затваряй, затваряй!
Пак ли не успя?
Хайде пак! 1, 2...
Благодаря ти, че направи това. Чудесно е.
Ще затворя рано тази вечер, ако...
искаш да наминеш
около 9:00, да кажем?
Ще ти запазя парче пай.
Къде тръгна? - Да взема въздух.
Искам да се видим за малко преди да изчезнеш.
Само ще подишам навън. - Да, ама ще изчезнеш.
Само искам да...
Палмър, задник такъв!
Ето ме!
Аз съм оттук!
Някак си, скъпа, това е част от мен, далеч от мен.
Потапяш се в този Хелоуин.
Ти ги разби,
преобърна улицата,
а сега си в Милуоки, напълно замаяна.
А аз изведнъж разбрах,
не бях чудесен.
Зареян високо над линията на магистралата.
Нащърбена ваканция, замразена с лед.
Взирам се толкова далеч, далеч.
Превод и субтитри Иван Киров (iik).
СЪДИЯТА
Подкрепете ни и станете ВИП потребител за да премахнете всички реклами от www.OpenSubtitles.org